Справа № 732/595/23 	Головуючий у 1 інстанції Лиманська  М. В. 	
Провадження № 33/4823/558/23 	  	
Категорія - – ч.1 ст.130, ч.1 ст.191 КУпАП    	  	

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 вересня 2023 року 	місто Чернігів	

Чернігівський апеляційний суд під головуванням судді Заболотного В.М., участю захисника – Скуміна М.Г.,  розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Слєпченка С.А. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Городнянського  районного суду Чернігівської області від 30 червня 2023 року,

                                  В С Т А Н О В И В :
Цією постановою:
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 ,
притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.191, ч.1 ст.130 КУпАП та на нього накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. 

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 536,80 грн. судового збору.

Вилучену вогнепальну мисливську зброю HAENEL JAEGER 10 JX -005297|006679 BD n 30-06 та чотири набої до неї повернуто власнику – ОСОБА_1 .

Місцевим судом встановлено, що 02 травня 2023 року, близько 01:00 год, на автодорозі «Хотівля-Городня», ОСОБА_1 керував автомобілем «MERSEDES-BENS VITO 108 D», д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння: різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушена координація рухів. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку ОСОБА_1 відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху.
02.05.2023, близько 01:00 години, ОСОБА_1 в с. Хотівля, рухався автомобілем «MERSEDES-BENS», д.н.з. НОМЕР_1 , та порушив правила перевезення вогнепальної мисливської зброї HAENEL JAEGER 10 JX -005297|006679 BD n 30-06, дозвіл № НОМЕР_2 від 29.03.2023 до 19.02.2025, а саме перевозив зброю, яка була не в чохлі та в зарядженому стані, чим порушив п. 12.13 Наказу МВС України № 622 від 21.08.1998 року « Про затвердження Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів».

Не погодившись із рішенням суду, захисник Слєпченко С.А. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову місцевого суду скасувати як незаконну, а провадження у справі закрити, у зв`язку з відсутністю  в діях його підзахисного складу даних адміністративних правопорушень. Вказує, що в матеріалах справи відсутні докази факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом. Зазначає, що поліцейський, який складав протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , не з`ясував фактичні обставини справи і не допитав на камеру свідків. Свідки постійно плуталися у своїх показаннях. Також, вказує, що працівники поліції поспішали скласти адміністративні матеріали, не провели належним чином розслідування правопорушення та не забезпечили встановлення істини по справі. Звертає увагу на те, що з відеозапису чітко вбачається, що ОСОБА_3 і Донцов, одразу ж коли працівники поліції прибули на місце, вказували, що карабін був у чохлі, розряджений (патрон не був досланий у патронник), і що саме військові витягли зброю з автомобіля та витягли її з чохла. Посилається на те, що протокол за ч. 1 ст. 191 КУпАП необхідно було направити на доопрацювання, оскільки невірно вказано номер зброї, а також у фабулі протоколу працівник поліції послався на наказ МВС України № 682, який взагалі не існує. При цьому місцевий суд сам застосував нормативний акт і вказав на його порушення, хоча працівник поліції помилився і вказав інший документ, тобто перебрав на себе повноваження щодо кваліфікації адміністративного правопорушення.  Крім того, відповідно до ст.62 Конституції України, всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У судове засідання апеляційної інстанції  ОСОБА_1 не з`явився, про час і місце розгляду справи був поінформований належним чином, що підтвердив його захисник, заяв про відкладення розгляду справи не подавав. 
Відповідно до вимог ч.6 ст.294 КУпАП участь особи, яка подала скаргу, чи інших осіб, які беруть участь у провадженні справи про адміністративне правопорушення, в розгляді справи судом апеляційної інстанції, не є обов`язковою. Наведене положення відповідає практиці Європейського суду з прав людини, аналіз якої свідчить про те, що відсутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, під час розгляду справи судом апеляційної інстанції не може автоматично вважатися порушенням п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Заслухавши пояснення захисника Скуміна М.Г., який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити; перевіривши матеріали справи та доводи скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку. 

Відповідно ст.ст. 245, 251, 252, 280, 283 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Як слідує з матеріалів справи, відносно ОСОБА_1 складені протоколи про адміністративне правопорушення серії  ААД №160473  за ч.1 ст.130 КУпАП та серії ВАВ № 776441 за ч.1 ст.191 КУпАП , згідно яких він, 02 травня 2023 року, о 01 год 00 хв, на автодорозі «Хотівля-Городня», керував автомобілем „MERSEDES-BENS VITO 108 D”, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння: різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушена координація рухів. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку ОСОБА_1 відмовився, що зафіксовано на технічний засіб відеозапису – бодікамеру № 111330903. Від керування транспортного засобу водій відсторонений. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП (а.с.3).
Крім того, 02.05.2023 близько 01 години, в с.Хотівля, ОСОБА_1 рухався автомобілем „MERSEDES”, д.н.з. НОМЕР_1 , та порушив правила перевезення вогнепальної мисливської зброї HAENEL JAEGER 10 JX -005297|006679 BD n 30-06, дозвіл № НОМЕР_2 від 29.03.2023 до 19.02.2025, а саме перевозив зброю, яка була не в чохлі та в зарядженому стані, чим порушив п. 12.13 Наказу МВС України № 622, чим вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.191 КУпАП (а.с.34).
Отже, протоколи про адміністративні правопорушення є документами, що офіційно засвідчують факт учинення неправомірних дій, і є одними із джерел доказів, у силу положень ст. 251 КУпАП.

Обставини викладені в протоколі серії ВАВ № 776441 за ч.1 ст.191 КУпАП підтверджується письмовими поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які повідомили, що вони несли чергування на блокпосту та зупинили автомобіль, в якому перебували двоє чоловіків, які на вимогу пред`явити документи, документів не надали. ОСОБА_1 , який і був водієм транспортного засобу, повідомив, що в автомобілі є мисливська гвинтівка. Зброя знаходилася на задньому сидінні без чохла. Про подію повідомили керівництво, а також викликали поліцію (а.с.5, 6).

Як слідує з переглянутого апеляційним судом відеозапису з нагрудної камери поліцейського, по прибуттю на місце працівників поліції, військовослужбовці повідомили, що вони на блок посту зупинили автомобіль та виявили на задньому сидінні мисливську рушницю, яка була не в чохлі та заряджена.

Відповідно до п. 12.13 Наказу МВС України № 622 від 21.08.1998 року „Про затвердження Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів” під час перенесення або перевезення вогнепальна, пневматична зброя має бути у розрядженому стані та знаходитися у спеціальному чохлі, кейсі, футлярі тощо. Під час перенесення або перевезення зброї та боєприпасів до неї, основних частин зброї, пристроїв та патронів до них власник зобов`язаний мати при собі дозвіл органу поліції на право зберігання та носіння такої зброї, основних частин зброї та пристроїв.

Згідно з частиною 1 статті 191 КУпАП відповідальність настає за порушення правил зберігання, носіння або перевезення нагородної, вогнепальної мисливської чи холодної зброї, а також пневматичної зброї калібру понад 4,5 міліметра і швидкістю польоту кулі понад 100 метрів за секунду і бойових припасів громадянами, які мають відповідний документ дозвільного характеру, виданий уповноваженим державним органом на зберігання зазначеної зброї.

Проте, вищевказаних правил ОСОБА_1 не дотримався, оскільки він перевозив зброю, яка була не в чохлі та в зарядженому стані.

Отже, всебічно та об`єктивно дослідивши всі обставини справи в розрізі із наявними у ній доказами в їх сукупності, апеляційний суд повністю погоджується з висновком суду першої інстанції про порушення  ОСОБА_1 правил зберігання, носіння або перевезення мисливської зброї.

Частина 1 статті 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність, зокрема, за керування транспортними засобами в стані алкогольного сп`яніння, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння. 
Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ за № 1306 від 10 жовтня 2001 року, водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.
Згідно п.6 розділу І та п.6 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року № 1452/735, огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.

Обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП, також підтверджуються письмовими поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , згідно яких, вони несли чергування на блокпосту та зупинили автомобіль, в якому перебували ОСОБА_1 та пасажир ОСОБА_6 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, та на вимогу пред`явити документи, документів не надали. Про подію повідомили керівництво, а також викликали поліцію (а.с.4,5,6).
На переконання апеляційного суду, дані свідки не мали жодних підстав обмовляти ОСОБА_1 , їх пояснення повністю узгоджуються з матеріалами справи. При цьому, дані свідки вказали, що водій ОСОБА_1 мав явні ознаки алкогольного сп`яніння.

Як слідує з переглянутих апеляційним судом відеозапису з нагрудної камери поліцейського, по прибуттю на місце працівників поліції, військовослужбовці одразу повідомили, що водій у камуфляжній куртці, але вказали на ОСОБА_6 як водія транспортного засобу. Після цього військовослужбовець повідомив, що керував транспортним засобом саме ОСОБА_1 . Працівники поліції пропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки або у закладі охорони здоров`я; спочатку водій ухилявся, проте, потім відмовився. Крім того, на відеозаписі зафіксовано, як інспектор поліції відбирав письмові пояснення у свідків, які при цьому зазначили, що водієм був саме ОСОБА_1 . 
З урахуванням викладеного, доводи апелянта про те, що ОСОБА_1 не керував автомобілем, апеляційний суд до уваги не приймає, оскільки вони не знайшли свого обґрунтованого підтвердження та спростовуються дослідженими доказами, які наявні в матеріалах справи.

Апеляційним судом не встановлено порушень порядку проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, визначеного «Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції». Також, відсутні обставини, які б доводили упередженість або будь-яку зацікавленість працівників поліції у результатах розгляду справи або притягненні особи до адміністративної відповідальності.

Протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 191 КУпАП складений уповноваженою особою з дотриманням вимог ст.ст.254-256 КУпАП та містить всі необхідні для розгляду справи відомості, якихось істотних недоліків при його складанні, які б тягли за собою визнання цього протоколу недопустимим доказом, не вбачається. Достовірність відомостей, зазначених у протоколі, сумнівів не викликає, оскільки ці відомості узгоджуються з іншими доказами, доданими до протоколу. 

Відтак, доводи апелянта про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених  ч.1 ст.130,  ч.1 ст.191 КУпАП, не заслуговують на увагу. Таку позицію останнього слід розцінювати як намагання ним уникнути встановленої законом відповідальності за скоєне.

Отже, місцевий суд у повному обсязі з`ясував обставини справи, дослідив всі докази, що маються в справі, надав їм належну оцінку, та дійшов правильного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.130, ч.1 ст.191 КУпАП, так як він, керуючи транспортним засобом, відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, чим порушив  п.2.5 ПДР України, а також порушив правил зберігання, носіння або перевезення мисливської зброї, з чим погоджується й суд апеляційної інстанції.

Стягнення ОСОБА_1 призначено у відповідності з вимогами ст.33 КУпАП, з урахуванням вимог ст. 36 КУпАП, у розмірі, визначеному санкцією ч.1    ст.130 КУпАП, яка є найбільш суворою.    

За таких обставин, постанова суду першої інстанції відповідає вимогам закону, а доводи апеляційної скарги не дають підстав для її зміни чи скасування.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд,  

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника Слєпченка С.А. в інтересах ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову Городнянського  районного суду Чернігівської області від 30 червня 2023 року щодо ОСОБА_1 -  без змін.  
          
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає. 

Суддя	В. М. Заболотний