КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа №757/19335/22-ц
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/10495/2023
 
П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М     У К Р А Ї Н И
 
07 вересня 2023 року                                                                                     м. Київ
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
судді - доповідача Слюсар Т.А.,
суддів: Білич І.М., Лапчевської О.Ф.,
розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Печерського районного суду міста Києва від 05 травня 2023 року у складі судді Волкової С.Я., 
у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про захист прав споживачів,- 
 
В С Т А Н О В И В :
 
У липні 2022 року ОСОБА_1 звернулася у суд із позовом у якому просила:
 
зобов`язати акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк"  (далі - АТ КБ «ПриватБанк») відновити залишок кредитних коштів на особовому рахунку до стану 26 000 грн та залишок власних коштів до стану 4 911 грн 48 коп. у якому він перебував перед виконанням несанкціонованих операцій від 07 квітня 2022 року щодо зняття невідомими особами кредитних коштів у сумі 25 000 грн та власних коштів у сумі 4 000 грн; 
 
зобов`язати АТ КБ «ПриватБанк» списати нараховані їй у зв`язку з цим відсотки, пеню у розмірі 3 679 грн 81 коп. станом на 11 липня 2022 року.
 
Позов обґрунтовано тим, що позивачка є клієнтом АТ КБ «ПриватБанк» та 07 квітня 2022 року приблизно о 22:00 год. на її номер мобільного телефону у спільноті Viber " ІНФОРМАЦІЯ_2" надійшло повідомлення про можливість отримати від волонтерської організації для власників карт ПриватБанку 3 000 грн грошової допомоги, вона скористалась посиланням із sms-повідомлення, внесла свій номер телефона, пароль від ІНФОРМАЦІЯ_1 і підтвердила вхід у Приват24, після чого надійшло sms-повідомлення про списання коштів на розваги game-glass-web, DNIPRO.
 
Позивачка вказує, що одразу звернулась до Приватбанку з метою блокування своєї карти, потім побачила на електронній пошті листа від ПриватБанку, в якому було зазначено: «Нещодавно за Вашою карткою 5*19 було зафіксовано підозрілі операції, що могли виявитися шахрайськими. На жаль, ми не змогли зв`язатися з Вами за номерами телефонів, які Ви залишали в банку, щоб прояснити ситуацію. Тому з метою безпеки Вашу картку було тимчасово заблоковано».
 
Зазначено, що спочатку було вкрадено кредитні кошти у розмірі 25 000 грн і тільки потім власні кошти у розмірі 4 000 грн. 
 
Вважає, не зрозумілими дії банку, який навіть не зателефонував з приводу підтвердження списання кредитних коштів у розмірі 25 000 грн, оскільки ця операція дійсно є нетиповою за карткою ОСОБА_1 , та чому одразу не заблокували картку, після здійснення першої нетипової операції.
 
ОСОБА_1 зверталася до AT КБ "ПриватБанк" з письмовою заявою відновити залишок кредитних коштів на особистому рахунку, у якому вона перебувала перед виконанням несанкціонованих операцій від 07.04.2022 щодо зняття коштів та списати нараховані їй у зв`язку з цим відсотки, пеню, суму комісії за перерахунок грошових коштів.
 
24 липня 2022 року AT КБ "ПриватБанк" відмовив ОСОБА_1 в задоволенні даної заяви.
 
Також, в провадженні СВ ГУНП в Харківській області перебуває кримінальне провадження за ознаками складу злочину, передбаченого ч. З ст. 190, ч. 1 ст. 361 КК України. Досудовим розслідуванням встановлено, що невідома особа, використовуючи мобільний додаток ОСОБА_1 , за допомогою електронно-обчислювальної техніки, отримала доступ до власного та кредитного рахунку останньої, звідки, шляхом обману, заволоділа грошовими коштами ОСОБА_1 на загальну суму 29 000 грн., шляхом перерахування вказаних грошових коштів на сайт з розвагами. Слідчим визнано потерпілою ОСОБА_1 у вказаному кримінальному провадженні.
 
Згідно банківської виписки по картці/рахунку НОМЕР_1 , яка належить ОСОБА_1 , за період з 06.04.2022-07.04.2022, було усього надходжень 0 грн., сума комісій 0 грн., усього витрат 0 грн. Кредитний ліміт на 06.04.2022 був у розмірі 26 000 грн. Баланс на 06.04.2022 - 4911 грн 48 коп., баланс на 07.04.2022 - 911 грн 48 коп. Баланс на 11.07.2022 складає - 24 985 грн 92 коп. (заборгованість).
 
З огляду на що позивачка вважає, що банком неправомірно не відновлено залишок кредитних коштів на особистому рахунку ОСОБА_1 , до стану в якому вона перебувала перед виконанням несанкціонованих операцій від 07.04.2022  щодо зняття коштів. Окремо банком безпідставно нараховуються у зв`язку з цим відсотки за непогашення кредитного ліміту протягом пільгового періоду, та банк повідомляє, що якщо ОСОБА_1 не буде, починаючи з червня 2022 року, кожного місяця вносити обов`язковий платіж, то буде збільшена процентна ставка за кредитом.
 
Рішення Печерського районного суду міста Києва від 05 травня 2023 року відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1 .
 
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилаючись на, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову.
 
За змістом вказує, що висновок суду, де вказано, що вимоги позивача не знайшли свого підтвердження, що стало підставою для відмови у позові є безпідставним та необґрунтованим.
 
Інші доводи й обґрунтування апеляційної скарги, тотожні з позовними.
 
Відзиву на апеляційну скаргу не надійшло.
 
Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.
 
За положенням ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
 
За частиною 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
 
Зважаючи на вищевикладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.
 
Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність й обґрунтованість постановленого рішення  суду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
 
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
 
Згідно з ч.ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
 
Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
 
Згідно з частиною першою статті 55 Закону України "Про банки і банківську діяльність відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком.
 
Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
 
Згідно з частиною першою статті 1066 ЦК України за договором банківського рахунку банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.
 
Стаття 1073 ЦК України визначає, що у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом.
 
Згідно зі статтею 1 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" платіжною картою є електронний платіжний засіб у вигляді емітованої в установленому законодавством порядку пластикової чи іншого виду карти, що використовується для ініціювання переказу коштів з рахунка платника або з відповідного рахунка банку з метою оплати вартості товарів і послуг, перерахування коштів зі своїх рахунків на рахунки інших осіб, отримання коштів у готівковій формі в касах банків через банківські автомати, а також здійснення інших операцій, передбачених відповідним договором.
 
Держателем такого платіжного засобу є фізична особа, яка на законних підставах використовує спеціальний платіжний засіб для ініціювання переказу коштів з відповідного рахунку в банку або здійснює інші операції із застосуванням зазначеного спеціального платіжного засобу.
 
Неналежним переказом для цілей цього Закону вважається рух певної суми коштів, внаслідок якого з вини ініціатора переказу, який не є платником, відбувається її списання з рахунка неналежного платника та/або зарахування на рахунок неналежного отримувача чи видача йому суми переказу в готівковій чи майновій формі. Неналежним платником є особа, з рахунка якої помилково або неправомірно переказана сума коштів, а неналежним отримувачем - особа, якій без законних підстав зарахована сума переказу на її рахунок або видана їй у готівковій формі.
 
Відповідно до статті 14 цього ж Закону користувач спеціального платіжного засобу зобов`язаний використовувати його відповідно до вимог законодавства України і умов договору, укладеного з емітентом, та не допускати використання спеціального платіжного засобу особами, які не мають на це права або повноважень.
 
Згідно з пунктом 2 розділу 6 Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 05 листопада 2014 року N 705 (далі - Положення), емітент зобов`язаний не розкривати іншим особам, крім користувача, ПІН або іншу інформацію, яка дає змогу виконувати платіжні операції з використанням електронного платіжного засобу.
 
Відповідно до п. 3 розділу 6 Положення банк зобов`язаний у спосіб, передбачений договором, повідомляти користувача про здійснення операцій з використанням електронного платіжного засобу. Банк у разі невиконання обов`язку з інформування користувача про здійснені операції з використанням електронного платіжного засобу несе ризик збитків від здійснення таких операцій.
 
Згідно з пунктом 5 розділу 6 Положення користувач зобов`язаний контролювати рух коштів за своїм рахунком та повідомляти емітента про операції, які ним не виконувалися.
 
Пунктами 7, 8 розділу 6 Положення визначено, що емітент після надходження повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов`язаний негайно зупинити здійснення операцій з використанням цього електронного платіжного засобу. Емітент у разі здійснення помилкового або неналежного переказу, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися, після виявлення помилки негайно відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції.
 
Відповідно до п. 9 розділу 6 Положення користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІН або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.
 
Банк зобов`язаний розглядати заяви (повідомлення) користувача, що стосуються використання електронного платіжного засобу або незавершеного переказу, ініційованого з його допомогою, надати користувачу можливість одержувати інформацію про хід розгляду заяви (повідомлення) і повідомляти в письмовій формі про результати розгляду заяви (повідомлення) у строк, установлений договором, але не більше строку, передбаченого Законом України "Про звернення громадян" (пункт 10 розділу 6 Положення).
 
Наведені правила визначають предмет дослідження та відповідним чином розподіляють між сторонами тягар доведення, а отже, встановленню підлягають обставини, що беззаперечно свідчитимуть, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції від його імені. В разі недоведеності обставин, які безспірно свідчать про те, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, необхідно виходити з відсутності вини користувача у перерахуванні чи отриманні спірних грошових коштів.
 
Як убачається з матеріалів справи, 25 травня 2016 року ОСОБА_1 звернулася до АТ КБ "ПриватБанк" з анкетою-заявою про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, у відповідності до якої виявила бажання оформити на своє ім`я платіжну картку з кредитним лімітом (а.с. 43).
 
На підставі підписаної анкети-заяви, позивачці видано картку № НОМЕР_1 , що сторонами не заперечується.
 
Встановлено, що 07 квітня 2022 року, з картки ОСОБА_1 було перераховано кошти на розваги game-glass-web, DNIPRO на суму 25 000 грн та 4 000 грн (а.с. 22).
 
Звертаючись у суд із позовом ОСОБА_1 посилалась на те, що її вина в списанні коштів відсутня, а тому у банку виникло зобов`язання по відновленню залишку кредитних коштів на її особистому рахунку та зупинення по нарахуванню відсотків та інших штрафних санкцій на кошти, які були списані з рахунку.
 
Відмовляючи в задоволенні позову, районний суд виходив з підстав його недоведеності.
 
З такими висновками районного суду колегія суддів погоджується, з огляду на наступне.
 
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).
 
Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
 
Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
 
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).
 
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).
 
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).
 
Згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
 
У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
 
08 квітня 2022 року позивачка звернулася із заявою до Департаменту кіберполіції Національної поліції України, з повідомленням обставин, які слугували списанню коштів з її карткового рахунку (а.с.9).
 
13 травня 2022 року ОСОБА_1 звернулася із заявою до Офісу Генерального прокурора Харківської обласної прокуратури, ГУ НП в харківський області, ГУ НП в Дніпропетровській області, Дніпропетровської обласної прокуратури про скоєння кримінального правопорушення передбаченого ст. 190КК України (а.с. 10).
 
Звернулася 11 липня 2022 року позивачка із заявою/скаргою й до АТ КБ «ПриватБанк» (а.с. 11-18).
 
У відповідь на заяву/скаргу 27 липня 2022 року банк повідомив позивачку, про те, що дійсно 07 квітня 2022 року за її рахунком було здійснено переказ коштів. При здійсненні переказу були коректно введені номер картки, термін її дії та CVV2 код. Після чого транзакція була підтверджена через 3Dsecure, який надсилався на фінансовий телефон позивачки. При цьому банк вказав, що не наділений повноваженнями здійснювати повернення проведеного переказу (а.с. 19-20).
 
Крім того, матеріали справи містять витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань кримінального провадження № 42022222030000055 від 22 липня 2022 року, зі змісту якого убачається, що  на підставі поданої ОСОБА_1 заяви органом досудового розслідування по факту заволодіння невстановленими особами шляхом обману належними потерпілій грошовими коштами, порушено кримінальну справу  й відповідну інформацію внесено до  ЄРДР (а.с. 21).
 
 Відповідно до посилань представника банку, фінансові операції за картрахунками були успішно підтверджені паролем, який направлявся позивачці на  номер телефону.
 
Зазначена обставина позивачкою не спростована.
 
За таких обставин, колегія суддів виходить із недоведеності позовних вимог, оскільки позивачкою не надано доказів на підтвердження факту незаконного списання коштів із карткового рахунку, що на підставі статті 81 ЦПК України є її процесуальним обов`язком.
 
Отже, позивачкою не доведено належними та допустимими доказами факту незаконного списання коштів із її карткового рахунку, і відповідно, відсутні підстави для зобов`язання відповідача відновити залишок кредитних коштів на рахунку картки    № НОМЕР_1 , яка належить ОСОБА_1 , до стану 26 000 грн.
 
Наведене узгоджується з висновками, викладеними в постанові Верховного Суду від 10 лютого 2021 року у справі № 442/2468/17.
 
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.
 
Доводи апеляційної скарги по суті спору, враховуючи предмет спору і встановлені фактичні обставини, не є істотними і такими, що потребують детальних відповідей, у розумінні сталої практики Європейського суд з прав людини щодо застосування пункту першого статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення ЄСПЛ у справі "Проніна проти України" від 18 липня 2006 року).
 
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
 
Згідно ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
 
Оскільки судом першої інстанції повно і всебічно з`ясовані всі обставини справи, дана належна правова оцінка доказам, висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, а рішення ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстави для його скасування відсутні.
 
Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд,-
 
П О С Т А Н О В И В :
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
 
Рішення Печерського районного суду міста Києва від 05 травня 2023 року залишити без змін.            
                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                
Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач:   

Судді: