ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2023 р. 	Справа № 440/10372/22	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Спаскіна О.А.,
Суддів: Любчич Л.В. ,  Присяжнюк О.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 04.01.2023, головуючий суддя І інстанції: С.С. Сич, вул. Пушкарівська, 9/26, м. Полтава,  36039  по справі № 440/10372/22
за позовом    ОСОБА_1  
до   Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області 
про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернулась до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, в якій просила:
- визнати протиправним дії Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо відмови виплатити ОСОБА_1 як дружині померлого військового пенсіонера ОСОБА_2 , відповідно до статті 61 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб", суми пенсії, що підлягали виплаті та залишилися недоодержаними у зв`язку із його смертю;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області виплатити ОСОБА_1 як дружині померлого військового пенсіонера ОСОБА_2 відповідно до статті 61 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб" суми пенсії, що підлягали виплаті та залишилися недоодержаними у зв`язку із його смертю, а саме: в сумі 98134,37 грн. згідно з рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 14.12.2020 у справі №440/6533/20 та в сумі 57052,14 грн. згідно з рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 12.04.2021 у справі №440/1842/21.
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 04.01.2023 у задоволенні адміністративного позову відмовлено.
Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 04.01.2023 та прийняти нове рішення, яким задовольнити вимоги позивача в повному обсязі.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що приймаючи зазначене рішення суд першої інстанції дійшов до помилкових висновків, які призвели до неправильного вирішення справи. Також апелянт зазначає, що за своєчасно (до шести місяців) звернулася до Приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу Гризуновій Олександри Віталіївні з метою оформлення свідоцтва про право на спадщину за законом. 01 квітня 2022 року (за своєчасно до шести місяців) приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Гризуновою Олександрою Віталіївною до ГУПФУ в Полтавській області був направлений запит щодо наявності невиплачених грошових сум (пенсій) на ім`я померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 . Але відповіді ГУПФУ в Полтавській області надіслано не було та причини не відомі. Тому при повторному звернені № 249/02-14 від 29.08.2022р. було повідомлено листом ГУПФУ в Полтавській області від 01.09.2022р. що гр. ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 перебував на обліку в ГУПФУ в Полтавській області та отримував пенсію згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб». Одночасно просимо роз`яснити спадкоємцю, що кошти нараховані на виконання рішень суду можливо отримати у разі заміни сторони виконавчого провадження. Дане право передбачено ст. 379 Кодексу адміністративного судочинства України. Тому 25.10.2022 позивач звернулася до ГУПФУ в Полтавській області з заявою про виплату недоотриманої пенсії за померлого чоловіка ОСОБА_2 з 01 січня 2018 року згідно з рішеннями Полтавського окружного адміністративного суду по справі № 816/1888/18 від 11.07.2018р., по справі № 816/1888/18 від 04.02.2019р., по справі № 440/6533/20 від 14.12.2020 р., по справі № 440/1842/21 від 13.04.2021р. Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області листом від 02.11.2022 відмовило у виплаті заборгованості по пенсійним виплатам мого чоловіка, оскільки позивач не є стороною виконавчого провадження. По справам № 440/6533/20 та №440/1842/21 сума заборгованості можливо отримати у разі заміни сторони виконавчого провадження. Дане право передбачено ст. 379 Кодексу адміністративного судочинства України.
Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу не погоджується з доводами викладеними в апеляційній скарзі позивача, оскільки вважає їх необґрунтованими та безпідставними, просить залишити апеляційну скаргу позивача без задоволення, спірне рішення без змін.
Відповідно до ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, вважає, що вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_2 отримував пенсію відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", що сторонами не заперечується.
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 14 грудня 2020 року у справі №440/6533/20, яке набрало законної сили 14 січня 2021 року, позов ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії - задоволено частково. Визнано протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо проведення перерахунку та виплати пенсії ОСОБА_2 з 01 квітня 2019 року відповідно до нової довідки ІНФОРМАЦІЯ_5 від 26 жовтня 2020 року №ФП62831/2812 про розмір грошового забезпечення. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_2 з 01 квітня 2019 року на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_5 від 26 жовтня 2020 року №ФП62831/2812, з рахуванням додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премій, відповідно до вимог статей 43 і 63 Закону України від 09 квітня 1992 року №2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", статті 9 Закону України від 20 грудня 1991 року №2011-XII "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та з врахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", із урахуванням раніше виплачених сум. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на користь ОСОБА_2 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 420,40 грн. (чотириста двадцять гривень сорок копійок).
Згідно розрахунку на доплату (виплату, утримання) пенсії за пенсійною справою №ФП62831 за Дорученням №Д ФП62831/69, пенсіонер ОСОБА_2 , від 25.01.2021, ГУ ПФУ в Полтавській області мало заборгованість з виплати пенсії перед ОСОБА_2 в сумі 98134,37 грн.
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 12 квітня 2021 року у справі №440/1842/21, яке набрало законної сили 13 травня 2021 року, адміністративний позов ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задоволено. Визнано протиправними дій ГУ ПФУ в Полтавській області при здійсненні ОСОБА_2 перерахунку пенсії за вислугу років з 01.04.2019 на виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 14.12.2020 по справі №440/6533/20 щодо зменшення основного розміру пенсії з 01.04.2019 під час її перерахунку з 90 % до 70% від відповідних сум грошового забезпечення з урахуванням додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премій, відповідно до вимог ст. 43 і 63 Закону №2262-ХІІ, ст.9 Закону №2011-ХІІ та положень постанови КМУ №704, на підставі оновленої довідки Полтавського ОВК на суму 20237,25 грн від 30.10.2020 №12/2960/фп62831, виданої на виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 11.09.2020 у справі №440/3729/20; Зобов`язано ГУ ПФУ в Полтавській області перерахувати та виплатити ОСОБА_2 пенсію з 01.04.2019 на виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 14.12.2020 по справі №440/6533/20 з розрахунку 90% від відповідного грошового забезпечення на підставі оновленої довідки Полтавського ОВК на суму 20237,25 грн від 30.10.2020 №12/2960/фп62831, виданої на виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 11.09.2020 у справі №440/3729/20 у відповідності до вимог ст. 43 і 63 Закону №2262-ХІІ, ст.9 Закону №2011-ХІІ та положень постанови КМУ №704 з урахуванням раніше виплачених сум, однією сумою. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (вул. Соборності, буд.66, Полтава, Полтавська область, 36014. код ЄДРПОУ 13967927) на користь ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 908,00 грн (дев`ятсот вісім гривен).
Згідно розрахунку на доплату (виплату, утримання) пенсії за пенсійною справою №ФП62831 за Дорученням №Д ФП62831/70, пенсіонер ОСОБА_2 , від 19.05.2021, ГУ ПФУ в Полтавській області мало заборгованість з виплати пенсії перед ОСОБА_2 в сумі 57052,14 грн.
ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 , виданим Київським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) 29.10.2021, копія якого наявна у матеріалах справи.
25.10.2022 ОСОБА_1 , як дружина померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 , що підтверджено копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 , звернулася до ГУ ПФУ в Полтавській області із заявою про виплату недоотриманої пенсії за померлого чоловіка ОСОБА_2 з 01 січня 2018 року згідно з рішеннями Полтавського окружного адміністративного суду у справі №816/1888/18 від 11.07.2018, у справі №816/1888/18 від 04.02.2019, у справі №440/6533/20 від 14.12.2020, від 12 квітня 2021 року у справі №440/1842/21.
Листом ГУ ПФУ в Полтавській області від 02.11.2022 №12356-10667/К-02/8-1600/22 позивачу повідомлено, що ОСОБА_2 перебував на обліку в ГУ ПФУ в Полтавській області та отримував пенсію за вислугу років згідно Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб". На виконання судових рішень ОСОБА_2 нараховані наступні доплати пенсії: нараховані суми за життя гр. ОСОБА_2 на виконання рішень Полтавського окружного адміністративного суду: рішення по справі №816/1888/18 від 11.07.2018 набрало чинності 17.09.2018: за період з 17.09.2018 по 31.10.2018 в розмірі 1489,40 грн. виплачено 05.11.2018; за період з 01.01.2018 по 16.09.2018 в розмірі 8665,60 грн. виплачено 14.07.2020. Заборгованість відсутня; рішення по справі №440/6533/20 від 14.12.2020 набрало чинності 14.01.2021: за період з 01.04.2019 по 31.01.2021 в розмірі 98134,37 грн.; рішення по справі №440/1842/21 від 12.04.2021 набрало чинності 13.05.2021: за період з 01.04.2019 по 31.05.2021 в розмірі 57052,14 грн.
Вказано, що по справам №440/6533/20 та №440/1842/21 суми заборгованості можливо отримати у разі заміни сторони виконавчого провадження. Дане право передбачено статтею 379 Кодексу адміністративного судочинства України. Кошти, нараховані на виконання рішення суду, підлягають виплаті в межах бюджетних асигнувань, виділених на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями судів за рахунок коштів Державного бюджету України.
Отже, зміст цього листа свідчить про відмову позивачу у виплаті недоодержаної пенсії померлого ОСОБА_2 .
Не погодившись з діями ГУ ПФУ в Полтавській області щодо відмови виплатити ОСОБА_1 як дружині померлого військового пенсіонера ОСОБА_2 відповідно до статті 61 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб" сум пенсії, що підлягали виплаті та залишилися недоодержаними у зв`язку із його смертю, позивач звернувся до суду з позовом.
Відмовляючи у задоволені позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що через порушення позивачем шестимісячного строку визначеного статтею 61 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" у відповідача відсутні підстави для виплати позивачу недоодержаної пенсії.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.
Так, стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Отже, суб`єкти владних повноважень (до яких відноситься відповідач) мають діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Таким чином межі дій відповідача чітко визначені Конституцією та законами України.
Статтею 52 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (Виплата недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера) визначено, що сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині 2 статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали.
Члени сім`ї, зазначені в частині 1 цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом 6-ти місяців з дня відкриття спадщини.
У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині 1 цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну.
У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині 1 цієї статті, або у разі незвернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною 2 цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.
Отже вказана норма надає право члену сім`ї померлого пенсіонера протягом 6-ти місяців з дня відкриття спадщини звернутися з заявою до відповідного пенсійного органу для одержання недоотриманої пенсії у зв`язку з смертю пенсіонера.
Слід зазначити, що пунктом 1 частини 2 статті 36 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" визначено, що непрацездатними членами сім`ї вважаються: чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є особами з інвалідністю або досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону.
Колегія суддів звертає уваги, що умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, визначає Закон України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 р. №2262-XII (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).
Зокрема, частинами 1-3 статті 61 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" №2262-ХІІ встановлено, що суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Проте батьки і дружина (чоловік), а також члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника.
При зверненні кількох членів сім`ї належна їм сума пенсії ділиться між ними порівну.
Зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера.
На думку колегії суддів, аналіз статті 61 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" №2262-ХІІ дає підстави для висновку, що законодавець чітко розмежує осіб, які мають право на отримання суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю.
До вказаних осіб законодавцем віднесено:
- членів сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника (ст.30 ЗУ №2262-ХІІ),
- члени сім`ї, які не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника: 1) батьки і дружина (чоловік); 2) члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті.
Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" затверджено постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007р. № 3-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 15.02.2007 р. за 135/13402 (Порядок № 3-1).
При цьому, абзацом 3 пункту 4 Порядку № 3-1 встановлено, що заява про виплату недоодержаної пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера подається членом його сім`ї до органів, що призначають пенсію, за місцем перебування на обліку померлого пенсіонера.
Також слід зазначити, що в силу абзацу 1 частини 2, частини 4 статті 3 Сімейного кодексу України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.
Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.
Частиною 1 статті 1-1 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" №2262-ХІІ визначено, що законодавство про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, базується на Конституції України і складається з цього Закону, Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та інших нормативно-правових актів України, прийнятих відповідно до цих законів.
Як зазначалося вище, в силу статті 52 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. Члени сім`ї, зазначені в частині 1 цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.
Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що право на отримання пенсійних виплат спадкоємці (правонаступники) мають у випадку, якщо така виплата була нарахована померлому або присуджена йому на підставі судового рішення, що набрало законної сили, однак померлим не отримана.
Так, у постанові Верховного Суду від 30.01.2020 у справі №200/10269/19-а, сформульований висновок про те, що «… у разі переходу до членів сім`ї спадкодавця належних останньому соціальних виплат, відповідні відносини не є спадковими, у зв`язку з чим не застосовуються норми спадкового права. У цьому випадку право вимоги у зазначених осіб виникає не внаслідок спадкового правонаступництва, а через інший юридичний склад. Фактично законом встановлено переважне право членів сім`ї померлого перед спадкоємцями останнього на отримання соціальних виплат, що належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя».
Такий висновок Верховного Суду стосується випадків, коли члени сім`ї пенсіонера або особа, якій забезпечується пенсією у разі втрати годувальника, реалізувала своє право на неодержану пенсію, в порядку, встановленому ч. 1 ст. 52 Закону №1058-IV та ч. 1 ст. 61 Закону №2262-ХІІ, шляхом звернення до територіального органу Пенсійного фонду не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера (ч.2 ст.52 ЗУ №1058-IV), проте не отримала таку виплату й оскаржує прийняте суб`єктом владних повноважень рішення з цього питання.
Отже, визначальним у даному випадку, є строк звернення члена сім`ї із заявою до ГУ ПФУ про виплату нарахованої але не виплаченої за життя померлого пенсіонера пенсії.
При цьому, такий строк законодавцем визначається як "не пізніше 6-ти місяців" з моменту смерті пенсіонера.
Судовим розглядом встановлено, що відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданим Київським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) 29.10.2021, ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Дружина померлого пенсіонера звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області із заявою про виплату недоодержаної пенсії лише 25 жовтня 2022 року, тобто більше ніж через шість місяців після смерті ОСОБА_2 .
Отже, між датою смерті чоловіка позивачки та датою звернення позивачки до ГУ ПФУ в Полтавській області для отримання нарахованих, але не виплачених померлому ОСОБА_2 сум пенсії, минуло більше як шість місяців.
Тобто позивач звернулася із заявою про виплату пенсії з порушенням шестимісячного строку. Тому, Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області правомірно відмовило позивачу у виплаті пенсії, що залишилась недоодержаною у зв`язку зі смертю ОСОБА_2 .
Судова колегія не приймає посилання апелянта, як підставу поважності порушенням шестимісячного строку, що позивач за своєчасно (до шести місяців) звернулася до Приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу Гризуновій Олександри Віталіївні з метою оформлення свідоцтва про право на спадщину за законом, 01 квітня 2022 року (за своєчасно до шести місяців) приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Гризуновою Олександрою Віталіївною до ГУПФУ в Полтавській області був направлений запит щодо наявності невиплачених грошових сум (пенсій) на ім`я померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , оскільки в даному випадку позивачем оскаржуються дії відповідача щодо відмови у виплаті суми пенсії, які підлягали виплаті пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю на підставі вимог статті 61 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", яка встановлює, що вказані суми не включаються до складу спадщини та визначає відповідні строки звернення з заявою.
Доказів поважності пропуску строку звернення до відповідача позивач суду не надав.
Приймаючи до уваги наведене та враховуючи, що позивач звернулась із заявою про виплату пенсії з порушенням шестимісячного строку, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку, що Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, відмовляючи позивачу у виплаті недоодержаної пенсії, діяло на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Згідно з ч. 4 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Щодо посилання позивача на докази надані до апеляційної скарги, судова колегія зазначає, що позивач не виконав вимог ст. 77 КАС України, вказані докази, а саме: копія листа від 01.04.2022 №106/02-14; копія листа від ГУ ПФУ в Полтавській області № 164/02-1 від 15.09.2022; копія свідоцтва право на спадщину за законом, до суду першої інстанції позивачем не надавались, причин поважності не надання до суду першої інстанції в апеляційній скарзі не зазначено, а тому зазначені доказі судом апеляційної інстанції не приймаються.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права.
Суд наголошує, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10 лютого 2010 року у справі Серявін та інші проти України зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. У справі Трофимчук проти України ЄСПЛ також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.
Відповідно до пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду. Деякі аргументи не можуть бути підставою для надання детальної відповіді на такі доводи.
Усі інші аргументи сторін вивчені судом, однак є такими, що не потребують детального аналізу у цьому судовому рішенні, оскільки вищенаведених висновків рішення суду першої інстанції не спростовують.
За правилами частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та свідчать про незгоду із правовою оцінкою суду першої інстанції обставин справи, суд апеляційної інстанції підстав для його скасування не вбачає.
Таким чином, колегія суддів, згідно ст. 316 КАС України вирішила залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Керуючись ст. ст. 242, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, - 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення  Полтавського окружного адміністративного суду від 04.01.2023 по справі №440/10372/22 - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 		О.А. Спаскін 	
Судді	   	Л.В. Любчич    О.В. Присяжнюк