ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

30 серпня 2023 року 	м. Дніпро	справа № 160/3517/21	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Прокопчук Т.С. (доповідач),
                               суддів:  Кругового О.О., Шлай А.В.,     
розглянувши в порядку письмового провадження у м. Дніпрі апеляційні скарги ОСОБА_1 , Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області
на рішення  Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 березня 2023 року  (головуючий суддя Кучма К.С.) в адміністративній справі № 160/3517/21, розглянутої в порядку загального позовного провадження
за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області, Державної казначейської служби України  про визнання протиправними дій, скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії та відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 11.03.2021 року звернувся до  суду з позовом до відповідача Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області(далі ГУ ДКСУ у Дніпропетровській області), в якому з урахуванням ухвали суду від 29.10.2021 року про залучення до участі у справі в якості співвідповідача  Державної казначейської служби України  (далі ДКС України), та уточнених позовних вимог, просить:
1) визнати протиправними дії ГУ ДКСУ у Дніпропетровській області у відношенні нього щодо прийняття та оформлення рішення у формі листа №04-10-10/2518 від 19.02.2021 року про повернення документів; невиконання (неналежного виконання) рішення суду від 24.06.2020 року (виконавчого листа по справі №160/9804/18, виданого 11.08.2020 року Дніпропетровським окружним адміністративним судом);
2) скасувати рішення у формі листа №04-10-10/2518 від 19.02.2021 року про повернення документів;
3) зобов`язати ГУ ДКСУ у Дніпропетровській області забезпечити негайне виконання рішення суду від 24.06.2020 року (виконавчого листа по справі №160/9804/18, виданого 11.08.2020 року Дніпропетровським окружним адміністративним судом) шляхом негайного стягнення з ГУ Держказначейства на його користь, моральної шкоди у розмірі 9 мінімальних заробітних плат станом на момент винесення рішення;
4) стягнути з ГУ ДКСУ у Дніпропетровській області, та  ДКС України на його користь моральну шкоду в розмірі, визначеному результатом відповідної психологічної експертизи.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30.03.2023 року позов задоволено частково, визнані протиправними дії ГУ ДКСУ у Дніпропетровській області, оформлені листом від 19.02.2021 року №04-10-10/2518 «Про повернення документів», та зобов`язано відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 09.02.2021 року щодо виконання виконавчого листа Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.08.2020 року по справі №160/9804/18, з урахуванням висновків суду. На користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДКСУ у Дніпропетровській області стягнуто у відшкодування моральної шкоди 120 600 грн. У задоволенні решти позову відмовлено.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог з підстав порушення норм матеріального права, ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду в цій частині та задовольнити позов в повному обсязі.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог, ГУ ДКСУ у Дніпропетровській області подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду в цій частині та відмовити в задоволенні  позову, оскільки  судом першої інстанції не надано належної оцінки обставинам справи та нормам чинного законодавства, що призвело до прийняття невірного рішення, відшкодування моральної шкоди у розмірі 120 600 грн. з органу ДКСУ від невиконання судового рішення не підтверджено належними доказами.
Суд апеляційної інстанції розглядає справу на підставі ст.311 КАС України в порядку письмового провадження за наявними у справі доказами , яких достатньо для прийняття рішення за апеляційними скаргами сторін, а тому клопотання позивача та   ГУ ДКСУ у Дніпропетровській області про розгляд справи в судовому засіданні задоволенню не підлягають.
Здійснюючи перевірку оскарженого рішення суду першої інстанції, колегія суддів керується приписами  ст. 242 КАС України, відповідно до яких рішення суду повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Із матеріалів справи вбачається, що рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.06.2020 року у справі №160/9804/18, яке набрало законної сили  19.10.2020 року, визнано протиправною та скасовано вимогу про сплату ОСОБА_1 боргу (недоїмки) від 08.11.2018 року № Ф-3560-57; стягнуто солідарно з Головного управління ДПС у Дніпропетровській області(далі ГУ ДПС у Дніпропетровській області), Криворізької Північної об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області (далі Криворізької ПОДПІ ) на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 9 мінімальних заробітних плат станом на момент винесення рішення; стягнуто солідарно за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДПС у Дніпропетровській області та Криворізької ПОДПІ  на користь позивача документально підтверджені судові витрати на проведення експертизи в сумі 8 635 грн.; зобов`язано відповідачів подати звіт про виконання судового рішення протягом 10 робочих днів з моменту набрання рішення законної сили; в іншій частині позовних вимог відмовлено.
Після набрання рішенням законної сили Дніпропетровським окружним адміністративним судом 11.08.2020 року видано виконавчий лист за №160/9804/18, в якому зазначено про стягнення солідарно з ГУ ДПС у Дніпропетровській області та Криворізької ПОДПІ на користь ОСОБА_1 моральної шкоди у розмірі 9 мінімальних заробітних плат станом на момент винесення рішення, який позивач подав до ГУ ДКСУ в Дніпропетровській області для виконання 09.02.2021 року.
За результатом розгляду заяви  про виконання судового рішення відповідач листом від 19.02.2021 року №04-10-10/2518 повідомив ОСОБА_1 , що відповідно до п.9 «Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевого бюджетів або боржників», затвердженого  постановою КМ України від 03.08.2011 № 845,  виконавчий лист №160/9804/18 повернутий стягувачу без виконання, оскільки конкретна сума моральної шкоди, яка підлягає стягненню з боржників на користь позивача, у виконавчому листі не зазначена.
Позивач вважає такі дії органу держказначейства  протиправними, оскільки останнім не виконане судове рішення, яке набрало законної сили, у визначені чинним законодавством строки.
Суд апеляційної інстанції при перегляді справи в апеляційному порядку виходить з наступного.
Гарантії держави щодо виконання судових рішень, виконавчих документів та особливості їх виконання визначені Законом України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року № 1404-VIII (далі - Закон №1404-VIII), Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» від 05.06.2012 року №4901-VI (далі - Закон №4901-VI).
Відповідно до ч.2 ст.6 Закону №1404-VIII, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.
Згідно ч.1 ст.3 Закону №4901-VI виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.
Стягувач за рішенням суду про стягнення коштів з державного органу звертається до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у строки, встановлені Законом №1404-VIII , із заявою про виконання рішення суду. Разом із заявою стягувач подає до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, документи та відомості, необхідні для перерахування коштів, згідно з переліком, затвердженим КМ України.
Перерахування коштів стягувачу здійснюється у тримісячний строк з дня надходження до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, необхідних для цього документів та відомостей.
Механізм виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, прийнятих судами, передбачено Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевого бюджетів або боржників, затвердженого постановою КМ України від 03.08.2011 року №845 (далі – Порядок №845).
Згідно із ч.3 Порядку №845 рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства у порядку черговості надходження таких документів до органів Казначейства (про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів - з попереднім інформуванням Мінфіну, про стягнення коштів боржників - у межах відповідних бюджетних призначень, наданих бюджетних асигнувань (залишків коштів на рахунках підприємств, установ, організацій).
Органи Казначейства, зокрема ,згідно п.2 вживають заходів до виконання виконавчих документів; згідно п.3 розглядають письмові звернення (вимоги) щодо виконання виконавчих документів осіб, які беруть участь у справі.
Під час виконання виконавчих документів органи Казначейства мають право:
1) повідомляти органу, який видав виконавчий документ, про наявність обставин, що ускладнюють чи унеможливлюють його виконання, у спосіб і порядку, які визначені таким документом, крім випадків виконання рішень про стягнення коштів за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання судових рішень та виконавчих документів;
2) звертатися у передбачених законом випадках до органу (посадової особи), який видав виконавчий документ, із заявою про роз`яснення рішення про стягнення коштів, порушувати клопотання про встановлення чи зміну порядку і способу виконання такого рішення, а також відстрочку та/або розстрочку його виконання;
3) безоплатно отримувати необхідні для виконання виконавчих документів судові рішення, пояснення, довідки, іншу інформацію;
7) вживати інших заходів до виконання виконавчих документів.
Приписами п.6 Порядку №845 передбачено, що у разі прийняття рішення про стягнення коштів стягувач подає органові Казначейства в установлений зазначеним органом спосіб, в тому числі,  заяву про виконання такого рішення із зазначенням реквізитів банківського рахунка, оригінал виконавчого документа, судові рішення про стягнення коштів тощо.
Відповідно до п.9 Порядку №845 орган Казначейства повертає виконавчий документ стягувачу у разі коли, зокрема:1) виконавчий документ: не підлягає виконанню органом Казначейства; або не відповідає вимогам, передбаченим Законом №1404-VIII; 3) боржник не має відкритих рахунків в органі Казначейства або в органі Казначейства відкрито боржнику лише рахунок із спеціальним режимом використання, крім випадків виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за яким є державний орган згідно із Законом №4901-VI ;10) рішення про стягнення коштів з одержувача бюджетних коштів не відповідає заходам, передбаченим бюджетною програмою; 11) наявні інші передбачені законом випадки.
Частково задовольняючи позов, суд зазначив, що позивач подав ГУ ДКСУ у Дніпропетровській області достатні документи для виконання судового рішення згідно Порядку №845, внаслідок чого повернення виконавчого листа  по справі №160/9804/18  без виконання з підстав, що у виконавчому листі не вказано конкретної суми моральної шкоди, яка підлягає стягненню, є протиправним при наявності загальновідомої інформації про розмір мінімальної заробітної плати станом на 24.06.2020 року - дату винесення судового рішення.
Зазначений висновок суду є помилковим, оскільки сума, що за виконавчим документом підлягає стягненню за рахунок коштів боржника на користь стягувача , не може бути визначена органом держказначейства на власний розсуд навіть при наявності загальновідомої інформації про розмір мінімальної заробітної плати станом на дату винесення рішення, та має бути зазначена в конкретній сумі в національній валюті (гривні), яка  у виконавчому листі не зазначена.
В той же час згідно Порядку №845  під час виконання виконавчих документів органи Казначейства наділені правом звертатися у передбачених законом випадках до органу (посадової особи), який видав виконавчий документ, із заявою про роз`яснення рішення про стягнення коштів.
Зазначені дії ГУ ДКСУ у Дніпропетровській області не здійснені, внаслідок чого повернення без виконання виконавчого листа  по справі №160/9804/18  протирічить положенням Порядку №845.
Викладене свідчить, що належним способом захисту інтересів позивача є покладання на відповідача зобов`язання повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 09.02.2021 року щодо виконання виконавчого листа по справі №160/9804/18, попередньо вчинивши дії, передбачені п.2 ч.3 Порядку №845, спрямовані на виконання виконавчого листа, згідно якого органи Держказначейства мають право звертатися у передбачених законом випадках до органу (посадової особи), який видав виконавчий документ, із заявою про роз`яснення рішення про стягнення коштів.
Щодо вимоги позивача про стягнення моральної шкоди   суд апеляційної інстанції зазначає наступне.
Відповідно до ч.1, п.2,4 ч.2 ст.23 Цивільного кодексу України  (далі -  ЦК України) особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав; моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів, приниженні  честі, гідності, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Згідно правової позиції Верховного Суду від 10.04.2019 року у справі №464/3789/ 17, яка застосована судом першої інстанції при розгляді справи, моральна шкода полягає у стражданні або приниженні, яких людина зазнала внаслідок протиправних дій. Страждання і приниження - емоції людини, змістом яких є біль, мука, тривога, страх, занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривала невизначеність, інші негативні переживання. Порушення прав людини чи погане поводження із нею з боку суб`єктів владних повноважень завжди викликають негативні емоції. Проте, не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду.
Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки та, у деяких випадках, стать, вік та стан здоров`я потерпілого .Відсутність наслідків у вигляді розладів здоров`я внаслідок душевних страждань, психологічних переживань не свідчить про те, що позивач не зазнав страждань та приниження, а отже і не свідчить про те, що моральної шкоди не завдано.
Задовольняючи позов в частині стягнення на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДКСУ у Дніпропетровській області у відшкодування моральної шкоди 120 600 грн., суд першої інстанції виходив із доведеності моральних страждань позивача від тривалого невиконання судового рішення, сума компенсації моральних страждань  визначена за  висновком експерта ТОВ «Науково-дослідна лабораторія судових експертиз» №03/22 від 22.02.2022 року за результатами проведення психологічної експертизи в розмірі 18 мінімальних заробітних плат, що складає 120 600 грн.
В той же час відповідно до ст.108 КАС України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом з іншими доказами за правилами, встановленими ст.90 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивованим в судовому рішенні.
Із   висновку експерта вбачається, що невиконання судового рішення по справі №160/9804/18  погіршує соціальне функціонування та якість життя ОСОБА_1 внаслідок непродуктивного витрачання життєвого часу на її вирішення, супроводжується почуттями образи та обурення, що завдає негативних психологічних переживань, орієнтовний еквівалент моральних страждань становить 18 мінімальних заробітних плат. В той же час у висновку зазначено, що  остаточне визначення конкретної суми відшкодування в грошовому еквіваленті не входить до компетенції експертів, є прерогативою суду (т.2 а.с.54-63).
Виходячи із наявний доказів у справі, суд апеляційної інстанції вважає, що розмір моральної шкоди, визначений судом першої інстанції, є завищеним, не співмірним завданій позивачу ГУ ДКСУ у Дніпропетровській області моральній шкоді.
Виходячи із принципів справедливості та справедливої сатисфакції, суд апеляційної інстанції вирішив, що з відповідача підлягає стягненню на користь позивача 1  000 грн. моральної шкоди, так як дії відповідача призвели до душевних страждань ОСОБА_1 .
Оскільки судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, це є підставами для скасування судового рішення, та часткового задоволення позовних вимог.
Правові позиції Верховного Суду по переліченим ГУ ДКСУ у Дніпропетровській області в апеляційній скарзі справам не підлягають застосуванню, оскільки винесені не по подібним обставинам.
Керуючись ст.315, 317, 321, 322, 325 КАС України, суд:

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Апеляційну скаргу Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області – задовольнити частково.
Рішення  Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 березня 2023 року  в адміністративній справі № 160/3517/21 - скасувати , абзаци третій та четвертий рішення викласти в наступній редакції.
Зобов`язати Головне управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області звернутися до  Дніпропетровського окружного адміністративного суду із заявою про роз`яснення рішення від 11.08.2020 року по справі №160/9804/18  в частині визначення суми моральної шкоди в гривні, після отримання судового рішення повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 09.02.2021 року щодо виконання виконавчого листа Дніпропетровського окружного адміністративного суду по справі №160/9804/18 від 11.08.2020 року.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 у відшкодування моральної шкоди суму 1  000 грн.
В іншій частині рішення  Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 березня 2023 року  в адміністративній справі № 160/3517/21 – залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції може бути оскаржена до Верховного Суду на протязі 30 діб.    

Головуючий - суддя                                                                      Т.С. Прокопчук 

                               суддя                                                                      О.О. Круговий 

                               суддя                                                                      А.В. Шлай