ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6743/23 Справа № 216/2648/22 	  	Суддя у 1-й інстанції - ХОМИК І.І. Суддя у 2-й інстанції - Зубакова  В. П.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 серпня 2023 року                                                                м.Кривий Ріг

Справа № 216/2648/22

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Зубакової В.П.
суддів - Бондар Я.М., Остапенко В.О.
секретар судового засідання – Гладиш К.І.

сторони:
позивачка –  ОСОБА_1 ,
відповідач – Товариство з обмеженою відповідальністю «ТТВК», фізична особа-підприємець ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційну скаргу позивачки  ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Козіна Наталія Володимирівна, на додаткове рішення Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 травня 2023 року, яке ухвалено суддею Хомик І.І. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 23 травня 2023 року, -
       
В С Т А Н О В И В:

У липні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ТТВК», фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про розірвання договору на туристичне обслуговування, стягнення матеріальної та моральної шкоди.
Рішенням Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 березня 2023 року позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ТТВК», фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 , третя особа  на стороні відповідача ТОВ «Мережа туристичних фірм «Поїхали з нами», про розірвання договору на туристичне обслуговування, стягнення матеріальної та моральної шкоди - задоволено частково.
Розірвано договір на туристичне обслуговування № 475-2202181 від 18 лютого 2022 року, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «ТТВК», від імені, за рахунок та за дорученням якого, на підставі агентського договору, діє ТОВ «Мережа туристичних фірм «Поїхали з нами», що діє на підставі Статуту, від імені, за рахунок та за дорученням якого, на підставі субагентського договору, діє ФОП ОСОБА_2 , та ОСОБА_1 .
Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «ТТВК» на користь ОСОБА_1  сплачені кошти за Договором на туристичне обслуговування № 475-2202181 від 18 лютого 2022 року у розмірі 163 822 грн. 
Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «ТТВК» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 5 000 грн. 
Відмовлено у задоволенні позовних вимог щодо стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «ТТВК», ФОП ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені витрати на правову допомогу у розмірі 10 000 грн. 
Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «ТТВК» на користь держави судовий збір у розмірі 992 грн. 40 коп.
У травні 2023 року відповідачка ФОП ОСОБА_2 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Гудима Т.В., звернулася до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення та просила суд стягнути з позивачки ОСОБА_1 на її користь судові витрати, понесені на професійну правничу допомогу, у розмірі 15 000,00 грн.
Позивачка ОСОБА_1 , від імені та в інтеерсах якої діє адвокат Козіна Н.В., надала суду заперечення проти заяви про ухвалення додаткового рішення та просила суд відмовити у задоволенні заяви відповідачки ФОП ОСОБА_3 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Гудима Т.В., про стягнення судових витрат, понесених на професійну правничу допомогу.
При цьому, зазначила, що розмір витрат на професійну правничу допомогу є неспівмірним із складністю справи, не обгрунтований, а тому такі витрати мають складати 4 500,00 грн.
Додатковим рішенням Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 травня 2023 року стягнуто з ОСОБА_1  на користь фізичної особи – підприємця ОСОБА_2 судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 15 000 гривень.
В апеляційній скарзі позивачка ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Козіна Н.В., просить скасувати додаткове рішення суду та ухвалити нове додаткове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви відповідачки ФОП ОСОБА_3 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Гудима Т.В., про стягнення судових витрат, понесених на професійну правничу допомогу.
Апеляційна скарга мотивована тим, що судом було порушено норми процессуального парва та не надано належної оцінки доводам позивачки, на які вона посилалася в обгрунтування своєї позиції. 
Вважає, що суд не врахував критерій реальності та необхідності витрат, понесених на професійну правничу допомогу стороною відповідача у даній справі, оскільки, на переконання позивачки, вона діяла у спосіб передбачений законом та мала всі підстави вважати, що відповідачка ФОП ОСОБА_3 не виконала умови договору.
Наполягає на тому, що дана категорія справ не є складною та мається числена судова практика, а тому розмір витрат є необгрунтованим та неспівмірним із складністю справи.
У відзиві на апеляційну скаргу, до якого додано докази надсилання копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи, відповідачка ФОП ОСОБА_3 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Гудима Т.В., зазначає, що оскаржуване судове рішення є законним та обґрунтованим, в процесі розгляду справи суд не порушив норм процесуального права, а тому рішення суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу – без задоволення.
Учасники справи, будучи завчасно належним чином повідомленими про час і місце розгляду, в судове засідання не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили, що (у відповідності до ч.2 ст. 372 ЦПК України) не перешкоджає розглядові справи.
Неявка осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце судового розгляду справи являється їх волевиявленням, яке свідчить про відмову від реалізації свого права на безпосередню участь у судовому розгляді справи та інших процесуальних прав, тому не може бути перешкодою для розгляду судом апеляційної інстанції питання по суті.
Така правова позиція викладена Верховний Судом у постанові від 24 січня 2018 року у справі № 907/425/16.
У постанові Верховного Суду від 01 жовтня 2020 року у справі № 361/8331/18 суд дійшов висновку про те, що якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд апеляційної інстанції вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.
Колегія суддів не вбачає підстав для визнання обов`язкової явки сторін по справі в судове засідання, оскільки наявні у справі матеріали є достатніми для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи.
Відповідно до ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог, доводів апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.
Судом встановлено, що у липні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ТТВК», фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про розірвання договору на туристичне обслуговування, стягнення матеріальної та моральної шкоди.
Просила суд: розірвати договір на туристичне обслуговування № 475-2202181 від 18.02.2022 року, укладений між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «ТТВК», ТОВ «Мережа туристичних фірм «Поїхали з нами», від імені та за дорученням якого, на підставі субагентського договору, діє ФОП ОСОБА_2 ; стягнути з відповідачів на користь позивача сплачені кошти за договором на туристичне обслуговування у розмірі 163822 грн., моральну шкоду у розмірі 20000 грн., та понесені судові витрати на правову допомогу у розмірі 10000 грн.
Рішенням Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 березня 2023 року позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ТТВК», фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 , третя особа  на стороні відповідача ТОВ «Мережа туристичних фірм «Поїхали з нами», про розірвання договору на туристичне обслуговування, стягнення матеріальної та моральної шкоди - задоволено частково.
Розірвано договір на туристичне обслуговування № 475-2202181 від 18 лютого 2022 року, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «ТТВК» від імені, за рахунок та за дорученням якого, на підставі агентського договору, діє ТОВ «Мережа туристичних фірм «Поїхали з нами», що діє на підставі Статуту, від імені, за рахунок та за дорученням якого, на підставі субагентського договору, діє ФОП ОСОБА_2 , та ОСОБА_1 .
Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «ТТВК» на користь ОСОБА_1  сплачені кошти за Договором на туристичне обслуговування № 475-2202181 від 18 лютого 2022 року у розмірі 163 822 грн. 
Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «ТТВК» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 5 000 грн. 
Відмовлено у задоволенні позовних вимог щодо стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «ТТВК», ФОП ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені витрати на правову допомогу у розмірі 10 000 грн. 
Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «ТТВК» на користь держави судовий збір у розмірі 992 грн. 40 коп.
Відповідачка ФОП ОСОБА_2 звернулася до суду з заявою, в якій просила: ухвалити додаткове рішення про стягнення з позивачки ОСОБА_1 на її користь судових витрат, понесених на професійну правничу допомогу, у розмірі 15 000,00 грн.
Додатковим рішенням Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 травня 2023 року стягнуто з ОСОБА_1  на користь фізичної особи – підприємця ОСОБА_2 судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 15 000 гривень.
Покладаючи на позивачку ОСОБА_1 обов`язок з відшкодування відповідачці ФОП ОСОБА_2 судових витрат, понесених на надання професійної правничої допомоги, у розмірі 15 000,00 грн., суд першої інстанції керувався нормами статей 133, 137 ЦПК України та виходив з того, що витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 15 000,00 грн. є обґрунтованими та не суперечать принципу розподілу судових витрат та є пропорційними, оскільки у задоволенні позовних вимог до ФОП ОСОБА_2 судом відмовлено у повному обсязі.
Колегія суддів погоджується з висновками суду щодо наявності правових підстав для покладення на позивачку ОСОБА_1 обов`язку з відшкодування відповідачці ФОП ОСОБА_2 судових витрат, понесених на надання професійної правничої допомоги, так як їх суд першої інстанції дійшов на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилались, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Так, положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Згідно зі статтею 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги.
Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства  є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).
Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги – це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом,  а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.
Разом із тим законом визначено критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.
Відповідно до положень частини першої, пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Згідно із частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Відповідно до частин четвертої та п`ятої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може,   за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок спростування співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина шоста статті 137 ЦПК України).
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, фінансового стану обох сторін та інших обставин.
Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір – обґрунтованим.
У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Схожі висновки щодо підтвердження витрат, пов`язаних з оплатою професійної правничої допомоги, зроблені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 та додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц.
Пунктами 1, 2 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові – на позивача.
Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). 
Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 137 ЦПК України).
У частині четвертій статті 263 ЦПК України визначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом у постановах від 12 лютого 2020 року у справі № 648/1102/19 і від 11 листопада 2020 року у справі № 673/1123/15-ц, витрати за надану професійну правничу допомогу, у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 137 ЦПК України).
Як вбачається з матеріалів справи та не оспорюється в апеляційній інстанції, сума витрат на професійну правничу допомогу, які понесла ФОП ОСОБА_2 , складає 15 000 грн.
Спір між сторонами фактично виник з приводу реальності, необхідності та співмірності цих витрат.
Згідно наданих суду доказів, відповідачкою ФОП ОСОБА_2 понесено витрати на професійну правничу допомогу, яка виразилася у наступному: консультування з приводу захисту цивільних прав відповідачки у даній цивільній справі – 1 500,00 грн, вивченя матеріалів справи та аналіз наявних доказів для підготовки правової позиції по справі – 3 000,00 грн, підготовка та подання апеляційної скарги на ухвалу Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29 липня 2022 року про забезпечення позову – 3 000,00 грн, підготовка клопотання про залучення третьої особи - 500,00 грн, підготовка заперечення прти розгляду заяви в порядку спрощеного позовного провадження - 500,00 грн., підготовка відзиву на позовну заяву – 2 000,00 грн., підготовка заяви про доручення доказів – 2 000,00 грн.
З урахуванням складності справи, обсягу і складності виконаної адвокатом роботи, критерію необхідності підготовки процесуальних документів та значимості таких дій у справі виходячи з її конкретних обставин, колегія суддів погоджується з висновками уду першої інстанції про те, що витрати позивачки на професійну правничу допомогу у розмірі 15 000,00 грн. відповідають критеріям розумності, співмірності та справедливості, а тому відсутні підстави для зменшення цього розміру.
У зв`язку з вищевикладеним, колегія суддів не бере до уваги доводи апеляційної скарги про необґрунтованість та неспівмірність розміру судових витрат, понесених відповідачкою ФОП ОСОБА_2 на професійну правничу допомогу.
Аргументи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а стосуються переоцінки доказів, що виходить за межі повноважень суду апеляційної інстанції.
Фактично всі доводи, викладені в апеляційній скарзі, не можуть бути взяті до уваги колегією суддів, оскільки вони фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте, відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України, оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів учасниками справи діючим законодавством не передбачена. Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені обставини справи, перевірені письмові докази та надано їм належну оцінку.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.
Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив додаткове рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв`язку із чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а додаткове рішення суду - залишенню без змін.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу позивачки  ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Козіна Наталія Володимирівна, - залишити без задоволення.
Додаткове рішення Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 травня 2023 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 08 серпня 2023 року.

Головуючий:
Судді: