ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 646/1434/23                                                                                              Головуючий 1 інстанції – Демченко І.М.
Провадження № 33/818/733/23                                                            Суддя суду апеляційної інстанції – Курило О.М.
Категорія: ч.1 ст.130, ч.5 ст.126 КУпАП 
ПОСТАНОВА
 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
12 липня 2023 року Харківський Апеляційний суд у складі: судді судової палати з розгляду кримінальних справ Курила О.М., при секретареві Ковері Р.М., з участю особи притягнутої до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , з участю його захисника Шовкова О.С., за умови, що всі учасники належним чином повідомлені про розгляд даної справи і ні від кого з них не надійшло заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи з поважних причин, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові, справу за апеляційною скаргою захисника правопорушника на постанову Червонозаводського районного суду м.Харкова від 14.06.2023 року, - 
ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Постановою Червонозаводського районного суду м.Харкова від 14.06.2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.130 КУпАП  та ч.5 ст.126 КУпАП  та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі 2400 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 40800 грн. з позбавленням права керування транспортним засобом на строк 5 років без оплатного вилучення транспортного засобу. 
Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 536,80 грн. (п`ятсот тридцять шість гривень вісімдесят копійок). на користь держави.
З постанови Червонозаводського районного суду м.Харкова від 14.06.2023 року вбачається, що 01.04.2023 р. о 14:10 у м.Харків, по вул.Плеханівській, 2/5, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ГАЗ 24 ДНЗ НОМЕР_1 , не маючи права керування, що вчинив повторно протягом року, чим скоїв правопорушення, передбачене ч.5 ст.126 КУпАП. 
Крім того, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ГАЗ 24 ДНЗ НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння, що виражалися: тремтінням пальців рук, зіниці очей не реагували на світло, поведінка, що не відповідала обстановці. ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку в закладі охорони здоров`я КНП ХОР ОНД у лікаря-нарколога відмовився під відеофіксацію, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

На вказану постанову захисник правопорушника ОСОБА_1 – адвокат Шовков О.С. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Червонозаводського районного суду м.Харкова від 14.06.2023 року та прийняти нову постанову, якою закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Зазначає, що не згодний з постановою суду першої інстанції у зв`язку з невідповідністю висновків судді обставинам справи, а також через порушення ним норм матеріального і процесуального права.
Вказує, що підстави законної зупинки автомобіля жорстко регламентовані законом, а саме відповідно до п.4 ч.1 ст.31 ЗУ «Про Національну поліцію» поліція може застосовувати такі превентивні заходи як зупинення транспортного засобу. Під час проведення превентивних поліцейських заходів поліція зобов`язана повідомити особі про причини застосування до неї превентивних заходів, а також довести до її відома нормативно-правові акти, на підставі яких застосовуються такі заходи. Посилається на ч.3 ст.35 цього ж Закону згідно з якою поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті. У зв`язку з цим захисник робить висновок, що матеріали справи свідчать про незаконну зупинку автомобіля ОСОБА_1 , оскільки він не створював аварійну ситуацію, не вчиняв правопорушення, яке могло стати причиною для зупинки автомобіля за ст.35 ЗУ«Про Національну поліцію», а його автомобіль не містив ознак ДТП. Таким чином, на думку захисника, автомобіль було зупинено з порушенням положень діючого законодавства та без будь-яких підстав, тому докази, отримані після незаконної зупинки не можуть бути прийняті до уваги судом.
Просить звернути увагу на відеозаписи з бодікамери з яких вбачається, що поліцейські в процесі патрулювання побачили автомобіль та, як слідує з діалогу, запам`ятавши його з учорашнього дня, вирішили зупинити без законних підстав. Крім того, зазначає, що працівники поліції ставили ОСОБА_1 провокаційні запитання, щоб підвести його до відмови від проходження огляду. В свою чергу ОСОБА_1 погодився проїхати до лікаря-нарколога з метою огляду на стан сп`яніння, однак поліцейські знову почали переконувати його в тому, що якщо останній пройде огляд і буде виявлено стан наркотичного сп`яніння, то його чекають негативні наслідки у виді обліку у нарколога тощо. Таким чином, на думку правопорушника та захисника, поліцейським було здійснено дії, направлені на спонукання до відмови від проведення огляду лікарем.
Від імені правопорушника в апеляційній скарзі зазначено, що ОСОБА_1 не чітко розумів свої права та обов`язки, так як йому не запропонували скористатися послугами адвоката для захисту його прав. Крім того, зазначено, що працівники поліції взагалі не пропонували пройти ОСОБА_1 огляд на стан наркотичного чи іншого сп`яніння на місці зупинки, а одразу направили його до медичного закладу. Таким чином, ОСОБА_1 не відмовлявся від огляду поліцейськими, і такий огляд взагалі не проводився. 
Захисник також наголошує, що відсутня повторність за ч.5 ст.126 КУпАП, бо до матеріалів справи було долучено довідку і витяг з ІПНП в якості доказу, однак ці документи не містять ні підписів, ні печатки і не є постановою у розумінні ч.2 ст.291 КУпАП. Поліцейськими не надано доказів, що вказана постанова набрала законної сили, тому в матеріалах справи відсутні належні докази на підтвердження правильності кваліфікації правопорушення за ч.5 ст.126 КУпАП.
На доповнення своєї апеляційної скарги захисник зазначає, що матеріали справи не містять доказів відсторонення ОСОБА_1 від керування та передачі керування іншій уповноваженій особі, що викликає сумнів у законності дій поліцейських при оформленні матеріалів.
На підставі вищевикладеного, захисник просить скасувати постанову Червонозаводського районного суду м.Харкова від 14.06.2023 року, а провадження у справі закрити.

Позиції учасників судового апеляційного провадження.

У судове засідання з`явився правопорушник та його захисник – адвокат Шовков О.С.Захисник підтримав свою апеляційну скаргу і просив її задовольнити. В свою чергу ОСОБА_1 підтримав захисника. Основним аргументом захисника є те, що відсутні належні докази, які підтверджують винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушень, передбачених ч.5 ст.126 КУпАП та ч.1 ст.130 КУпАП. 
Зокрема, захисник просив перекваліфікувати з ч.5 ст.126 КУпАП на ч.2 ст.126 КУпАП та звільнити порушника від адміністративної відповідальності у зв`язку з малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення і обмежитись усним зауваженням.

Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Згідно вимог ст.ст.245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною особа в його вчиненні. 
Як вбачається з матеріалів справи, суд дотримався всіх вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винності ОСОБА_1 у порушенні п.2.1.а, п.2.5 Правил дорожнього руху.
Визнаючи ОСОБА_1 винним у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ч.5 ст.126 КУпАП та ч.1 ст.130 КУпАП, суд першої інстанції послався на відомості, які містяться в протоколах про адміністративне правопорушення серії ААД№030210, 030211 від 01.04.2023 р., взяв до уваги відеозаписи з боді-камер працівників поліції, копію постанови серії ЕАР №6287669 від 15.12.2022 р. про накладення на ОСОБА_1 штрафу у розмірі 3400 грн. за ч.2 ст.126 КУпАП, направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння від 01.04.2023 р. та рапорти працівників патрульної поліції.
Суд апеляційної інстанції, заслухавши правопорушника та його захисника, дослідивши доводи апеляційної скарги та матеріали провадження, приходить до висновку, щопостанову Червонозаводського районного суду м.Харкова від 14.06.2023 рокупотрібно залишити без змін, апеляційну скаргу необхіднозалишити без задоволення, виходячи з наступного.
Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст.1 КУпАП).
Положення ст.7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Відповідно до ст. 15 Закону України «Про дорожній рух» особа, яка бажає отримати право на керування транспортними засобами відповідної категорії чи типу, зобов`язана пройти медичний огляд, підготовку або перепідготовку відповідно до типової навчальної програми, успішно скласти теоретичний і практичний іспити. Право на керування транспортними засобами відповідної категорії підтверджується посвідченням водія транспортного засобу з установленим терміном дії. На території України відповідно до Конвенції про дорожній рух діють національні та міжнародні посвідчення водія. Порядок видачі, обміну та встановлення терміну дії таких посвідчень визначається Кабінетом Міністрів України.
Пункт 2.1.а Правил дорожнього руху зобов`язує водія механічного транспортного засобу мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії та реєстраційний документ на транспортний засіб. 
За невиконання вимог пункту 2.1.а Правил дорожнього руху, передбачена відповідальність ст.126 КУпАП. Відповідальність за ч.5 ст.126 КУпАП настає у разі керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, вчинене повторно протягом року.
Відповідно до ст.222 КУпАП органи Національної поліції, зокрема, розглядають справи про адміністративні правопорушення, передбачені частиною першою, другою і четвертою статті 126 КУпАП. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень. Уповноваженими працівниками підрозділів Національної поліції штраф може стягуватися на місці вчинення адміністративного правопорушення незалежно від розміру виключно за допомогою безготівкових платіжних пристроїв.
Доводи захисника про те, що в матеріалах справи відсутні належні докази на підтвердження правильності кваліфікації правопорушення за ч.5 ст.126 КУпАП спростовуються довідкою про повторність, виданої інспектором ВАП УПП в Харківській області ДПП старшим лейтенантом поліції Іриною Тарабарою, відповідно до якої 15.12.2022 р. на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 було складено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАР №6287669 за порушення п.2.1.а Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч.2 ст. 126 КУпАП з накладенням стягнення у розмірі 3400 гривень.
Крім того, наявний витяг з ІПНП, завірений інспектором ВАП УПП в Харківській області ДПП старшим лейтенантом поліції Іриною Тарабарою, який свідчить про винесення постанови та накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі за ч.2 ст.126 КУпАП.
Так, під час перегляду відеозапису з нагрудної камери патрульного поліцейського в порядку підготовки до апеляційного розгляду, встановлено, що ОСОБА_1 визнає те, що в нього немає посвідчення водія на право керування транспортним засобомта вже раніше на нього накладалося стягнення у розмірі 3400 грн. за ч.2 ст.126 КУпАП. 
Крім того, ОСОБА_1 у судовому засіданні підтвердив, що він керував транспортним засобом ГАЗ 24 ДНЗ НОМЕР_1 без посвідчення водія, оскільки його сім`я займається сільськогосподарською діяльністю та йому терміново потрібно було перевезти запчастини до Харкова.
Таким чином, винність ОСОБА_1  за ч.5 ст.126 КУпАП підтверджується сукупністю досліджених в судовому засіданні доказів, які є логічними, послідовними та узгоджуються між собою.
У судовому засіданні захисник просив перекваліфікувати з ч.5 ст.126 КУпАП на ч.2 ст.126 КУпАП та звільнити порушника від адміністративної відповідальності у зв`язку з малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення і обмежитись усним зауваженням, однак це не є можливим. 
По-перше, як було зазначено вище, в діях ОСОБА_1 доведена повторність, оскільки він вже притягався до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.126 КУпАП.
По-друге, відповідно до ст.22 КУпАП та примітки до цієї статті при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням. Положення цієї статті не застосовуються до правопорушень, передбачених частиною четвертою статті 121, частиною п`ятою статті 122, статтями 122-2, 122-4, частиною третьою статті 123, частинами другою - п`ятою статті 126, статтями 130 та 161-1 цього Кодексу.
Отже, суд приходить до висновку, що апеляційні вимоги захисника у цій частині також не підлягають задоволенню.
Статтею 266 КУпАП визначений порядок проведення огляду на стан сп`яніння. Огляд особи, яка керувала транспортним засобом на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій.
Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я.
Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.
Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Суд звертає увагу на Інструкцію про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, яка затверджена спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 р. № 1452/735 (далі - «Інструкція»), якою повинні керуватися патрульні поліцейські у випадку виявлення у водія ознак сп`яніння. В Інструкції вказано, що огляд на стан наркотичного сп`яніння правоохоронці проводять не на місці зупинки транспортного засобу, а у спеціальному медичному закладі.
Так, розділом Ш Інструкції передбачено, що огляд у закладах охорони здоров`я щодо виявлення стану сп`яніння проводиться лікарем закладу охорони здоров`я, який пройшов тематичне удосконалення за відповідною програмою згідно з чинним законодавством, яким за результатами огляду на стан сп`яніння та лабораторними дослідженнями, встановлюється діагноз, який вноситься до акта медичного огляду.
Вказане спростовує доводи захисника про те, що огляд було проведено з порушенням вимог чинного законодавства, оскільки водій транспортного засобу у разі виявлення ознак наркотичного сп`яніння повинен був пройти огляд на стан такого сп`яніння не на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, а у спеціальному медичному закладі.
Відповідно до п.4 Розділу І Інструкції, ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є:
-наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота);
-звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло;
-сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови;
почервоніння обличчя або неприродна блідість. 
Відповідно до п. 12 Розділу ІІ Інструкції у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу І цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я. Тобто в цьому випадку працівникам поліції достатньо підстав вважати особу такою, яка, можливо, перебуває у стані сп`яніння, що в свою чергу обумовлює законність вимоги поліцейських пройти відповідний огляд в медичному закладі.
Інспектором поліції в протоколі про адміністративне правопорушення було зазначено, що у ОСОБА_1 були наявні ознаки наркотичного сп`яніння, а саме: тремтіння пальців рук, зіниці очей не реагували на світло, поведінка, що не відповідала обстановці.
З чого слідує, що працівник поліції, виявивши ці ознаки, які відповідають переліку, зазначеному в Інструкції, законно та обґрунтовано запропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння. 
Апеляційний суд вважає за необхідне наголосити, що протокол за ч.1 ст.130 КУпАП складався саме внаслідок відмови водія від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння. Останнє пояснюється тим, що поведінка ОСОБА_1 під час спілкування з працівниками поліції давала підстави вважати, що він відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння. Працівники поліції, керуючись п.2.5 Правил дорожнього руху України мали процесуальні підстави для складання відповідного протоколу, в якому зафіксовано саме факт відмови від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння.
Відмова від проходження огляду також була зафіксована на відео з нагрудної камери поліцейського, де ОСОБА_1 зазначає, що відмовляється проходити огляд в медичному закладі, оскільки не може залишити транспортний засіб, який не зачиняється, бо в ньому знаходяться запчастини на велику суму коштів. Одна потім погодився проїхати до медичного центру, але знову під відеозапис відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння.
З огляду на те, що факт керування транспортним засобом доведений та не спростований, то ОСОБА_1 , як водій, не мав підстав для відмови на вимогу працівників поліції пройти огляд на стан сп`яніння. При цьому, суд апеляційної інстанції враховує, що способами, визначеними чинним законодавством, зокрема, звернення з дисциплінарною скаргою до керівництва поліції для проведення службової перевірки або до правоохоронних органів, в порядку КПК України, а також до суду адміністративної юрисдикції, з позовом щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності працівників поліції, як суб`єктів, що наділені владними повноваженнями, ОСОБА_1 не звертався. Внаслідок цього, у суду апеляційної інстанції відсутні підстави сумніватися у законності дій працівників поліції.
Крім того, пунктом 1.3 Правил дорожнього руху передбачено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
Поряд з цим, відповідно до ст.17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права. Дотримуючись вимог вищенаведеного закону суд апеляційної інстанції бере до уваги наступну практику Європейського суду з прав людини.
       Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р., яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.
Відповідно до п.1.9 Правил дорожнього руху, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Пункт 2.5 Правил дорожнього руху зобов`язує водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
За невиконання вимог пункту 2.5 Правил дорожнього руху передбачена відповідальність за ст.130 КУпАП.
Враховуючи викладене, доводи апелянта щодо відсутності в матеріалах справи доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП не знайшли свого підтвердження. Навпаки всі зібрані докази апеляційний суд визнає належними, допустимими та такими, що відповідають вимогам ст.251 КУпАП.
Відповідно до ст.268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. 
З відеозапису з нагрудної камери вбачається, що поліцейські роз`яснили ОСОБА_1 його права та зазначали, що він може скористатися допомогою спеціаліста у сфері права, однак ОСОБА_1 не говорив, що потребує допомоги адвоката. Крім того, поліцейський вдруге запитав у ОСОБА_1 чи зрозумілі йому його права, на що останній відповів, що повторного роз`яснення не потребує. Саме це спростовує доводи захисника про те, що ОСОБА_1 не роз`яснили права у відповідності до ст.268 КУпАПта не запропонували скористатися послугами адвоката для захисту його прав.
Всі інші доводи правопорушника та його захисника не знаходять свого підтвердження і спростовуються доказами, які наявні в матеріалах справи.
Важливо наголосити, що низка рішень ЄСПЛ дійсно містить, розвиває та удосконалює підхід до обґрунтованості (вмотивованості) судових рішень.
До того ж, у пункті 34 рішення у справі «Шкіря проти України» (заява № 30850/11) ЄСПЛ повторює, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує національні суди обґрунтовувати свої рішення. Це зобов`язання не можна розуміти як таке, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, а питання дотримання цього зобов`язання має вирішуватися виключно з огляду на обставини справи (див., наприклад, рішення у справах «Гарсія Руіз проти Іспанії» [ВП] (Garcia Ruiz v. Spain) [GC], заява № 30544/96, пункт 26, ЄСПЛ 1999-I, «Проніна проти України» (Pronina v. Ukraine), заява № 63566/00, пункт 25, від 18 липня 2006 року, «Бендерський проти України» (Benderskiy v. Ukraine), заява № 22750/02, пункти 42-47, від 15 листопада 2007року, та «Богатова проти України» (Bogatova v. Ukraine), заява №5231/04, пункти 18 і 19, від 07 жовтня 2010 року).
З урахуванням зазначеного, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складів адміністративних правопорушень, передбачених ч.5 ст.126 КУпАП та ч.1 ст.130 КУпАП і, враховуючи характер вчиненого правопорушення, призначив адміністративне стягнення в межах санкції вказаної статті.
Адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 2400 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 40800 грн. з позбавленням права керування транспортним засобом на строк 5 років без оплатного вилучення транспортного засобу, застосоване до ОСОБА_1 є достатнім для його виправлення та попередження скоєння ним нових правопорушень і таким що відповідає характеру вчиненого правопорушення, меті адміністративного стягнення.
Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення щодо порушення п.2.1.а, п.2.5 Правил дорожнього руху та правильно притягнуто за ч.5 ст.126 КУпАП та ч.1 ст.130 КУпАП до відповідальності і його посилання на невідповідність висновків судді обставинам справи є безпідставними, а тому, апеляційний суд вважає, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.

Керуючись ст. ст. 1, 7, 25, 33, 38, 294, 295 КУпАП, суд –

ПОСТАНОВИВ:
Постанову Червонозаводського районного суду м.Харкова від 14.06.2023 рокупо справі щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 та ч.5 ст.126 КУпАП, – залишити без змін.
Апеляційну скаргу захисника правопорушника, – залишити без задоволення. 
Оскарження даної постанови в касаційному порядку у відповідності до ст.294 КУпАП не передбачено.

Суддя Харківського Апеляційного суду   О.М.Курило