УХВАЛА

28 липня 2023 року 
м. Київ
справа № 380/11508/22
провадження № К/990/25107/23 

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Смоковича М. І., перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 23 березня 2023 року і постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 14 червня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державної міграційної служби України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача - Головне управління Державної міграційної служби України у Львівській області, про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,
в с т а н о в и в: 
У серпні 2022 року ОСОБА_1 , громадянин Турецької республіки, звернувся до суду з адміністративним позовом, у якому просив: 
- визнати протиправним і скасувати рішення Державної міграційної служби України (далі - ДМС) №110-22 від 29 липня 2022 року про відмову у визнанні біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту;
- зобов`язати ДМС визнати біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту громадянина Турецької республіки ОСОБА_1 .
Львівський окружний адміністративний суд рішенням від від 23 березня 2023 року, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 14 червня 2023 року, відмовив у задоволенні позовних вимог.
На ці судові рішення позивач 17 липня 2023 року подав касаційну скаргу. 
Відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Відповідно до частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.
Відповідно до частини п`ятої статті 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню: 2) судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
Відповідно до частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначаються: 4) підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав). 
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.
У разі подання касаційної скарги на судове рішення, зазначене у частинах другій і третій статті 328 цього Кодексу, в касаційній скарзі зазначається обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень).
У касаційній скарзі позивач підставою касаційного оскарження судових рішень у цій справі визначив пункт 4 частини четвертої статті 328 КАС України й пов`язав його з тим, що цю справу суди попередніх інстанцій вирішили без його участі, що у розумінні пункту 3 частини третьої статті 353 КАС України є безумовною підставою для їх скасування.
Як можна зрозуміти з написаного (в аспекті заявлених підстав для касаційного перегляду) позивач не погоджується з висновком суду апеляційної інстанції щодо його доводів, викладених в апеляційній скарзі, про те, що суд першої інстанції розгляну справу без участі його та його представника. 
Крім того, суд апеляційної інстанції, за доводами скаржника, теж розглянув справу без його участі та без участі його представника - адвоката Бучківської М. Б., адже не задовольнив клопотання останньої про відкладення розгляду справи.
Проаналізувавши доводи, якими позивач пояснює порушення судами попередніх інстанції норм процесуального права, суд дійшов висновку, що вони не містять обґрунтованих фактичних передумов, які, у розумінні пункту 3 частини третьої статті 353 КАС України (за яким: справу розглянуто адміністративними судами за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце судового засідання, ), опосередкованих пунктом 4 частини четвертої статті 328 КАС України, дозволяли б переглянути у касаційному порядку судові рішення в цій справі з наведених нормативних підстав.  
З уваги на приписи статті 341 КАС України доводи та вимоги касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, визначають межі касаційного перегляду. Суд касаційної інстанції не може самостійно визначати підстави касаційного оскарження, адже цей обов`язок покладений на особу, яка оскаржує судові рішення в касаційному порядку. Водночас недотримання вимог процесуального закону щодо змісту касаційної скарги в цій частині перешкоджає відкриттю касаційного провадження. 
Згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.
Зважаючи на наведене касаційну скаргу необхідно повернути особі, яка її подала. 
Керуючись статтями 328, 330, 332 КАС України, 
у х в а л и в :
1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 23 березня 2023 року і постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 14 червня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державної міграційної служби України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача - Головне управління Державної міграційної служби України у Львівській області, про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії повернути особі, яка її подала.
2. Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та не оскаржується.

Суддя                                                                                                              М. І. Смокович