Постанова
Іменем України
04 липня 2023 року
м. Київ
 
справа № 202/7637/15-ц 
 
провадження № 61-16551св21
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:
 
головуючого - Синельникова Є. В.,
суддів: Білоконь О. В., Осіяна О. М., Хопти С. Ф. (суддя-доповідач), 
Шиповича В. В.,
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - приватне акціонерне товариство «Третій експедиційний загін підводних та гідротехнічних робіт»,
треті особи: управління житлового господарства Дніпропетровської міської ради, комунальне виробниче житлове ремонтно-експлуатаційне підприємство Індустріального району м. Дніпро,
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу заступника керівника Дніпропетровської обласної прокуратури в інтересах держави в особі: Дніпровської міської ради та Департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради на ухвалу Дніпропетровського апеляційного суду від 08 вересня 2021 року у складі колегії суддів: 
Куценко Т. Р., Демченко Е. Л., Ткаченко І. Ю.,
ВСТАНОВИВ:
1.     Описова частина
Короткий зміст позовних вимог
У вересні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом 
до приватного акціонерного товариства «Третій експедиційний загін підводних та гідротехнічних робіт» (далі - ПрАТ «Третій експедиційний загін підводних та гідротехнічних робіт»), треті особи: управління житлового господарства Дніпропетровської міської ради та комунальне виробниче житлове ремонтно-експлуатаційне підприємство Індустріального району 
м. Дніпро, про визнання права на приватизацію та визнання права власності на квартиру.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Заочним рішенням Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська 
від 21 жовтня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено.
Визнано за ОСОБА_1 право на приватизацію квартири АДРЕСА_1 .
Визнано за ОСОБА_1 право власності на квартиру 
АДРЕСА_1 , що складається із одної житлової кімнати площею 15,3 кв. м, кухні площею 6,1 квадратних метри, санвузлу площею 3,0 кв. м, загальною площею 24,4 кв. м.
Не погоджуючись із зазначеним рішенням Перший заступник прокурора Дніпропетровської області в інтересах держави в особі: Дніпровської міської ради та Департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради 
27 червня 2019 року звернувся до Дніпровського апеляційного суду 
із апеляційною скаргою.
Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 08 липня 2019 року справу 
№ 202/7637/15-ц повернуто до Індустріального районного суду 
м. Дніпропетровська для ухвалення додаткового рішення.
Додатковим рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 29 липня 2019 року стягнуто із ПрАТ «Третій експедиційний загін підводних та гідротехнічних робіт» на користь ОСОБА_1 судовий збір 
у розмірі 833,42 грн.
Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 06 вересня 2019 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження у справі за апеляційною скаргою Першого заступника прокурора Дніпропетровської області 
в інтересах держави в особі Дніпровської міської ради та Департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради на заочне рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 21 жовтня 
2015 року.
Постановою Верховного Суду від 11 серпня 2021 року касаційну скаргу Першого заступника Дніпропетровської області задоволено. Ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 06 вересня 2019 року скасовано 
й передано справу до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження, у зв`язку із тим, що суд апеляційної інстанції з порушенням норм процесуального права одноособово постановив ухвалу від 06 вересня 2019 року про відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Першого заступника прокурора Дніпропетровської області.
Короткий зміст ухвал суду апеляційної інстанції
Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 08 вересня 2021 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Першого заступника прокурора Дніпропетровської області в інтересах держави в особі: Дніпровської міської ради та Департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради на заочне рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 21 жовтня 2015 року.
Ухвалу суду апеляційної інстанції мотивовано тим, що оскільки з дня ухвалення рішення суду від 21 жовтня 2015 року, яке було надіслано 
до Єдиного державного реєстру судових рішень 09 грудня 2015 року, зареєстровано - 09 грудня 2015 року та оприлюднено - 14 грудня 2015 року минуло більше одного року, зокрема: оскаржено до апеляційного суду більше ніж через 3 роки, тому наявні передбачені частиною другою статті 358 ЦПК України підстави для відмови у відкритті апеляційного провадження.
Доводи осіб, які подали касаційні скарги
У касаційній скарзі, поданій у вересні 2021 року до Верховного Суду засобами поштового зв`язку заступник керівника Дніпропетровської обласної прокуратури в інтересах держави в особі: Дніпровської міської ради 
та Департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просив скасувати ухвалу суду апеляційної інстанції та передати справу до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про прийняття справи 
до розгляду.
Касаційна скарга мотивована тим, що суд апеляційної інстанції помилково застосував частину другу статті 358 ЦПК України, оскільки матеріали справи не містять жодних належних та допустимих доказів повідомлення управління житлового господарства Дніпропетровської міської ради та комунального виробничого житлового ремонтно-експлуатаційного підприємства Індустріального району, які були залучені до справи як треті особи, належним чином про дату та час розгляду справи судом. 
Разом із цим заступник керівника Дніпропетровської обласної прокуратури зазначав, що судом апеляційної інстанції не враховано того, що прокурор звернувся із апеляційною скаргою в інтересах Дніпровської міської ради 
та Департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради, які 
не були залучені до участі у справі як відповідачі, при цьому судом першої інстанції вирішено питання про права та обов`язки зазначеного органу місцевого самоврядування, оскільки визнання за ОСОБА_1 права власності на комунальне майно, позбавило територіальну громаду міста права власності на це нерухоме майно.
Разом із цим заявник звертав увагу на те, що Дніпровська міська рада взагалі до участі у справі не була залучена, що на думку прокурора, безумовно свідчить про зловживання процесуальними правами з боку позивача.
Суд першої інстанції, залучивши управління житлового господарства Дніпропетровської міської ради та комунальне виробниче житлове ремонтно-експлуатаційне підприємство Індустріального району м. Дніпро 
як третіх осіб жодного разу не повідомив їх про час та місце розгляду цієї справи, а також не направив судового рішення, ухваленого у цій справі, що, 
на думку заступника керівника Дніпропетровської обласної прокуратури, 
є порушенням вимог частини другої статті 6, частини першої 
статті 127, 169 та статті 222 ЦПК України (у редакції, чинній на час розгляду справи судом першої інстанції).
Вирішуючи спір, суд першої інстанції достовірно встановивши, що спірне нерухоме майно є власністю територіальної громади м. Дніпро, не залучив 
до участі у справі належних відповідачів, а саме: Дніпровську міську раду 
та Департамент житлового господарства Дніпровської міської ради, чим, 
на думку прокурора, фактично позбавив будь-якої можливості своєчасно 
та ефективно здійснити захист права комунальної власності, яке 
є непорушним.
Надходження касаційних скарг до суду касаційної інстанції
Ухвалою Верховного Суду від 28 жовтня 2021 року відкрито касаційне провадження та витребувано матеріали справи № 202/7637/15-ц 
із Індустріального районного суду м. Дніпропетровська.
У листопаді 2021 року справа надійшла до Верховного Суду.
Ухвалою Верховного Суду від 26 січня 2022 року справу призначено 
до розгляду.
Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу
У січня 2022 року до Верховного Суду надійшов відзив ОСОБА_1 
на касаційну скаргу у якому зазначено, що оскаржувана ухвала суду апеляційної інстанції є законною та обґрунтованою.
На думку ОСОБА_1 , строк на апеляційне оскарження судового рішення суду першої інстанції сплинув 14 січня 2016 року, оскільки заочне рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 21 жовтня 2015 року було оприлюднено на офіційному сайті Єдиного державного реєстру судових рішень 14 грудня 2015 року, після чого прокурор Дніпропетровської області мав беззаперечну можливість ознайомитись із повним текстом судового рішення.
Разом із цим ОСОБА_1 вважає, що при ухваленні заочного рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 21 жовтня 
2015 року, права територіальної громади м. Дніпра не були порушені, оскільки ні комунальне виробниче житлове ремонтно-експлуатаційне підприємство Індустріального району м. Дніпро, ні Дніпровська міська рада, ні будь-який інший її уповноважений орган не здійснили за собою реєстрацію права власності (користування) на квартиру яка є предметом спору, а тому територіальна громада м. Дніпра не стала власником спірної квартири 
й відповідно відсутні підстави для скасування законного та обґрунтованого рішення суду лише з формальних підстав.
2.     Мотивувальна частина
Позиція Верховного Суду
Частиною третьою статті 3 ЦПК України визначено, що провадження 
в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Згідно із положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 
частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Касаційна скарга заступника керівника Дніпропетровської обласної прокуратури в інтересах держави в особі: Дніпропетровської міської ради 
та Департаменту житлового господарства Дніпропетровської міської ради підлягає задоволенню.
Частиною першою статті 402 ЦПК України встановлено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.
Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог 
і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам закону ухвала суду апеляційної інстанції 
не відповідає.
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
За пунктом 8 частини першої статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Згідно із частиною першою статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.
Встановлено, що заочним рішенням Індустріальний районний суд 
м. Дніпропетровська від 21 жовтня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено. Визнано за ОСОБА_1 право на приватизацію квартири 

АДРЕСА_1 . Визнано за ОСОБА_1 право власності 
на квартиру 
АДРЕСА_1 , що складається із одної житлової кімнати площею 15,3 кв. м, кухні площею 6,1 квадратних метри, санвузлу площею 3,0 кв. м, загальною площею 24,4 кв. м.
Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, 27 червня 2019 року Перший заступник прокурора Дніпропетровської області в інтересах держави в особі: Дніпровської міської ради та Департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради, особа, яка не брала участі у справі, звернувся 
до Дніпровського апеляційного суду із апеляційною скаргою.
В апеляційній скарзі Перший заступник прокурора Дніпропетровської області в інтересах держави в особі: Дніпровської міської ради та Департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради зазначав, 
що Дніпровська міська рада не була залучена до участі у справі, а управління житлового господарства Дніпропетровської міської ради, правонаступником якого є Департамент житлового господарства Дніпровської міської ради, 
а також комунальне виробниче житлово ремонтно-експлуатаційне підприємство Індустріального району м. Дніпро, які були залучені до участі
у справі як треті особи, жодного разу не були повідомлені належним чином про дату та час розгляду справи № 202/7637/15-ц. Крім того вони взагалі
не отримували жодного судового документу. У зв`язку із чим ні Дніпровська міська рада, ні Департамент житлового господарства Дніпровської міської ради не знали та не могли знати про існування цієї справи та ухвалення судового рішення у ній.
Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 08 липня 2019 року справу 
№ 202/7637/15-ц повернуто до Індустріального районного суду 
м. Дніпропетровська для ухвалення додаткового рішення.
Додатковим рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 29 липня 2019 року стягнуто із ПрАТ «Третій експедиційний загін підводних та гідротехнічних робіт» на користь ОСОБА_1 судовий збір 
у розмірі 833,42 грн.
Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 06 вересня 2019 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження у справі за апеляційною скаргою Першого заступника прокурора Дніпропетровської області 
в інтересах держави в особі Дніпровської міської ради та Департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради на заочне рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 21 жовтня 
2015 року.
Постановою Верховного Суду від 11 серпня 2021 року касаційну скаргу Першого заступника Дніпропетровської області задоволено. Ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 06 вересня 2019 року скасовано 
й передано справу до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження, у зв`язку із тим, що з 15 грудня 
2017 року ЦПК України не передбачає постановлення ухвал про відкриття або відмову у відкритті апеляційного провадження у справі чи повернення апеляційної скарги суддею-доповідачем одноособово. Проте суд апеляційної інстанції з порушенням норм процесуального права одноособово постановив ухвалу від 06 вересня 2019 року про відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Першого заступника прокурора Дніпропетровської області.
Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 08 вересня 2021 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Першого заступника прокурора Дніпропетровської області в інтересах держави в особі: Дніпровської міської ради та Департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради на заочне рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 21 жовтня 2015 року.
Суд зобов`язаний здійснювати правосуддя на засадах рівності учасників цивільного процесу перед законом і судом незалежно від будь-яких ознак (стаття 6 ЦПК України у редакції Закону № 2147-VIII).
Сторони користуються рівними процесуальними правами (частина перша статті 49 ЦПК України у редакції Закону № 2147-VIII).
Майнові цивільні відносини базуються, зокрема, на юридичній рівності (частина перша статті 1 ЦК України).
Усі суб`єкти права власності рівні перед законом (речення друге 
частини четвертої статті 13 Конституції України).
Відповідно до частин першої та другої статті 318 ЦК України суб`єктами права власності є Український народ та інші учасники цивільних відносин, визначені статтею 2 цього кодексу; усі суб`єкти права власності є рівними перед законом.
За змістом частин першої та другої статті 2 ЦК України учасниками цивільних відносин є фізичні та юридичні особи, а також держава Україна, Автономна Республіка Крим, територіальні громади, іноземні держави й інші суб`єкти публічного права.
Суб`єктами права власності на землю (земельну ділянку) є фізичні особи, юридичні особи, держава та територіальні громади (частина перша 
статті 374 ЦК України).
Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав 
(частина третя статті 319 ЦК України), зокрема і права на захист цивільного права та інтересу (частини перша та друга статті 15 ЦК України).
Земельне законодавство ґрунтується, зокрема, на принципах забезпечення рівності права власності на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад, держави та забезпечення гарантій прав на землю (пункти «б» і «ґ» частини першої статті 5 ЗК України).
З огляду на наведені приписи, як територіальні громади, так і інші учасники земельних відносин є рівними за юридичним статусом суб`єктами права власності на земельні ділянки.
ЦПК України у редакції Закону України «Про внесення змін 
до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року (далі - Закон № 2147-VIII), який набрав чинності 15 грудня 2017 року, у частині третій статті 3 передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Аналогічний за змістом припис був передбачений у частині третій статті 2 ЦПК України 2004 року.
Право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом (частина перша статті 126 ЦПК України 
у редакції Закону № 2147-VIII).
Аналогічний припис міститься у частині першій статті 72 ЦПК України 
2004 року.
Відповідно до пункту 13 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України судові рішення, ухвалені судами першої інстанції до набрання чинності цією редакцією кодексу, набирають законної сили та можуть бути оскаржені 
в апеляційному порядку протягом строків, що діяли до набрання чинності цією редакцією кодексу
Порядок і строки оскарження судового рішення, ухваленого судом першої інстанції до 15 грудня 2017 року, були визначені у частині першій 
статті 294 та абзаці третьому частини третьої статті 297 ЦПК України 
2004 року.
Відповідно до частин першої, третьої статті 294 ЦПК України 2004 року були передбачені такі правила: апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення; особи, які брали участь 
у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів 
з дня отримання копії цього рішення (частина перша була чинною 
до 14 грудня 2017 року включно); апеляційна скарга, подана після закінчення строків, установлених цією статтею, залишається без розгляду, якщо апеляційний суд за заявою особи, яка її подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала (частина третя була чинною до 14 січня 2012 року включно).
15 січня 2012 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін 
до деяких законів України щодо вдосконалення порядку здійснення судочинства» № 4176-VI від 20 грудня 2011 року (далі - Закон № 4176-VI).
Згідно із цим Законом частину третю статті 294 ЦПК України було виключено, а частину третю статті 297 ЦПК України викладено у новій редакції, яка діяла до 14 грудня 2017 року включно. Зокрема, в абзаці третьому частини третьої цієї статті у редакції Закону № 4176-VI було передбачено, що незалежно 
від поважності причини пропуску строку апеляційного оскарження апеляційний суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга прокурора, органу державної влади чи органу місцевого самоврядування подана після спливу одного року з моменту оголошення оскаржуваного судового рішення.
Застосовуючи наведені норми процесуального права, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 14 грудня 2022 року у справі № 2-3887/2009 (провадження № 14-36цс21) зазначила, що абзац третій частини третьої статті 297 ЦПК України у редакції Закону № 4176-V стосувався випадків, коли після спливу присічного строку рішення суду першої інстанції оскаржила сторона спору (див. постанову Великої Палати Верховного Суду 
від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16 (пункт 70)), від імені якої у спірних правовідносинах діяв орган державної влади чи місцевого самоврядування, якщо така сторона брала участь у справі та була належно повідомленою про її розгляд.
У цій справі ні прокурор Дніпропетровської обласної прокуратури, 
ні Дніпропетровська міська рада не брали участі у справі (не були її стороною).
Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів отримання третіми особами: управлінням житлового господарства Дніпропетровської міської ради та комунальним виробничим житловим ремонтно-експлуатаційним підприємством Індустріального району м. Дніпро, копій ухвали суду першої інстанції про відкриття провадження у справі 
та призначення справи до судового розгляду 13 жовтня 2015 року 
о 14 год 00 хв, а також належних доказів повідомлення цих сторін про перенесення розгляду цієї справи з 13 жовтня 2015 року на 21 жовтня                        2015 року о 10 год 00 хв.
Також матеріали справи не містять належних та допустимих доказів отримання третіми особами копій судового рішення, ухваленого у справі 
№ 202/7637/15-ц 21 жовтня 2015 року Індустріальним районним судом 
м. Дніпропетровська.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені 
в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).
Таким чином висновок суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті апеляційного провадження у справі є помилковим.
За таких обставин ухвала суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті апеляційного провадження підлягає скасуванню з направленням справи для розгляду до апеляційного суду.
Відповідно до частини шостої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судових рішень суду першої та апеляційної інстанцій 
і направлення справи для продовження розгляду є порушення норм матеріального чи процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, що перешкоджають подальшому провадженню у справі.
Керуючись статтями 400, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу заступника керівника Дніпропетровської обласної прокуратури в інтересах держави в особі: Дніпропетровської міської ради 
та Департаменту житлового господарства Дніпропетровської міської ради задовольнити.
Ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 08 вересня 2021 року про відмову у відкритті апеляційного провадження скасувати, справу направити до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду зі стадії відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою Першого заступника прокурора Дніпропетровської області в інтересах держави в особі: Дніпропетровської міської ради та Департаменту житлового господарства Дніпропетровської міської ради на заочне рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 21 жовтня 2015 року.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту 
її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
 
Головуючий                                                                                          Є. В. Синельников
 
Судді:                                                                                                     О. В. Білоконь
 
      О. М. Осіян
 
      С. Ф. Хопта
 
      В. В. Шипович