Постанова
Іменем України
 
07 вересня 2023 року 
м. Київ
 
справа № 200/1528/16-ц
провадження № 61-2129св23
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Дундар І. О. (суддя-доповідач), Антоненко Н. О., Русинчука М. М., 
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 , 
відповідач - Публічне акціонерне товариство «Дніпрогаз»,
 
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 03 листопада 2021 року у складі судді Цитульського В. І. та постанову Дніпровського апеляційного суду від 24 січня 2023 року у складі колегії суддів: Никифоряка Л. П., Новікової Г. В., Гапонова А. В.,
Історія справи 
Короткий зміст позовних вимог
У лютому 2016 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до Публічного акціонерного товариства «Дніпрогаз» (далі - ПАТ «Дніпрогаз»), яке перейменовано на Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Дніпрогаз» (далі - АТ «Дніпрогаз») про зобов`язання відновити газопостачання, заборону проводити відключення в подальшому, стягнення майнової та моральної шкоди.
Позов мотивований тим, що 18 січня 2016 року співробітники відповідача без жодного попередження та пояснення, обрізали газову трубу в буд. АДРЕСА_1 , де мешкає позивач. Подачу газу відновили через декілька місяців. До цього відповідач незаконно змінив прокладку газових труб у будинку в обхід кв. АДРЕСА_2 , де мешкає позивач, в результаті чого квартира позивача до теперішнього часу залишається без газу. Вважав такі дії відповідача помстою за скарги позивача до різних органів. Вказував, що внаслідок протиправних дій відповідача сім`я позивача не може готувати собі їжу, прати одяг, задовольняти інші побутові потреби.
З урахуванням заяви про зміну позовних вимог, позивач просив:
визнати безпідставним, неправомірним відключення газу 18 січня 2016 року в кв. АДРЕСА_3 та зобов`язати відповідача повернути прокладку труб в первісний стан та поновити його подачу, тобто відновити положення, яке було до цього;
стягнути з ПАТ «Дніпрогаз» моральну шкоду в розмірі 100 000,00 грн.
Короткий зміст судових рішень судів першої, апеляційної та касаційної інстанцій 
Справа переглядалась судами неодноразово
Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська 27 квітня 2018 року, яке залишено без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 05 червня 2019 року, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ПАТ «Дніпрогаз» про визнання дій протиправними та стягнення шкоди відмовлено.
Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палатиКасаційного цивільного суду від 25 березня 2020 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 27 квітня 2018 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 05 червня 2019 року скасовано. Справу № 200/1528/16-ц передано на новий розгляд до суду першої інстанції.
Постанова суду касаційної інстанції мотивована тим, що при вирішенні позовних вимог про визнання дій протиправними та стягнення шкоди, суд першої інстанції, у порушення вимог частини четвертої статті 2, статті 51 ЦПК України не врахував, що 21 березня 2016 року позивачем було заявлено клопотання про залучення ТОВ «Дніпропетровськгазбут» співвідповідачем у справі, 22 березня 2016 року позивач ОСОБА_1 подав заяву № 2 про зміну позовних вимог, 23 травня 2016 року позивач ОСОБА_1 подав заяву № 3 про зміну позовних вимог, не визначився зі складом осіб, які повинні брати участь у справі, не залучив до участі в справі в якості відповідача особу, яка має відповідати за позовом та не розглянув усі позовні вимоги позивача.
Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 03 листопада 2021 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що відключення газопостачання 18 січня 2016 року відбулося правомірно з урахуванням умов чинного законодавства, в свою чергу позивач чинив перешкоди представникам ПАТ «Дніпрогаз» у доступі до квартири, в якій він мешкає та власником якої є, для перевірки газового обладнання на цілісність та справність перед пуском газу, оскільки відновлення газопостачання без дотримання вимог Правил безпеки систем газопостачання, затверджених наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України № 89 від 15 травня 2015 року та інших нормативно-правових документів є неприпустимим. Дані обставини встановлені іншими судовими рішеннями першої, апеляційної та касаційної інстанцій та не потребують доказування. Таким чином, вимоги позивача щодо визнання неправомірним та безпідставним відключення газу 18 січня 2016 року у його кв.  АДРЕСА_3 , задоволенню не підлягають. Інші позовні вимоги є похідними від першої та не можуть бути задоволені без виконання вимог Правил безпеки систем газопостачання та Кодексу газорозподільних систем.
Постановою Дніпровського апеляційного суду від 22 квітня 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 03 листопада 2021 року залишено без змін.
Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 листопада 2022 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Постанову Дніпровського апеляційного суду від 22 квітня 2022 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
Постанова суду касаційної інстанції мотивована тим, що суд апеляційної інстанції не звернув увагу на те, що ОСОБА_1 подано позов про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії та відшкодування моральної шкоди, тому розгляд цієї справи судом апеляційної інстанції мав відбуватися з повідомленням (викликом) учасників справи. Таким чином, суд апеляційної інстанції зробив помилковий висновок про те, що відповідно до частини першої статті 369 ЦПК України зазначена справа в апеляційному порядку може бути розглянута без повідомлення учасників справи - в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Постановою Дніпровського апеляційного суду від 24 січня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 03 листопада 2021 року залишено без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що:
заява № 873 від 18 січня 2016 року, журнал № 6 прийому аварійних заявок, акт № 78 від 18 січня 2016 року є свідченням того, що для локалізації та ліквідації аварійної ситуації внутрішньобудинкової системи газопостачання побутового споживача за адресою: буд. АДРЕСА_1 , які могли призвести до нещасного випадку, у відповідності до положень Кодексу газорозподільних систем надійшло повідомлення до аварійно-диспетчерської служби оператора ГРМ , заява зафіксована в журналі № 6;
            питання щодо припинення газопостачання на момент виникнення спору було врегульовано Правилами надання населенню послуг з газопостачання, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 09 грудня 1999 року № 2246 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 14 квітня 2004 року № 476), абзацом другим пункту 6 яких визначено, що газопостачання на об`єкт припиняється у разі проведення ремонтно-відновлювальних робіт;
таким чином ПАТ «Дніпрогаз» було позбавлене можливості діяти в інший спосіб ніж припинення газопостачання;
позивачем не надано доказів того, що витоку газу не було, покази свідків - мешканців вказаного будинку та відповідні акти складені останніми, де вони стверджували про те, що станом на 18 січня 2016 року вони не звертались до аварійної служби з питань загазованості чи витоку газу в буд. АДРЕСА_1 і не відчували жодних запахів, які би вказували на витік газу, не є беззаперечним доказом того, що не було аварії та витоку газу, за умови що ПАТ «Дніпрогаз», окрім заяви і пояснень працівників, керувалося також технічними відомостями щодо зниження тиску в газопроводі;
Правила безпеки систем газопостачання, затверджені наказом міністерства енергетики та вугільної промисловості України в наказі від 15 травня 2015 року № 285 визначають як систему обходів (оглядів), ремонтів, які дають змогу утримувати обладнання в справному стані. Пункт 5.10 Правил покладає на власників житлових приміщень зобов`язання  забезпечувати безперешкодний доступ до всіх приміщень будинків представникам газорозподільного підприємства для проведення технічного обслуговування газового обладнання і перевірки приміщень на загазованість. Всі об`єкти систем газопостачання і газове обладнання перед їх підключенням до діючих газопроводів, а також після ремонту підлягають зовнішньому огляду і опресовуванню повітрям, пуск газу в газопровід без його зовнішнього огляду та контрольного опресовування не допускається (пункт 7.17 глави 7 розділу VІ Правил);
пуск газу в газопровід після ліквідації наслідків витоку газу потребував технічного обстеження та обслуговування внутрішньобудинкових систем газопостачання і дворових газопроводів;
обмеження доступу для проведення технічного обслуговування до кв. АДРЕСА_3 фіксувалося в листі від 01 лютого 2016 року № 62/1, актами від 08 вересня 2016 року, від 26 вересня 2016 року та від 11 жовтня 2016 року, які є належним письмовими доказами;
дії позивача щодо недопущення фахівців працівників ПАТ «Дніпрогаз» до обладнання з газопостачання і споживання, за недоведеності заявлених в позовній заяві фактів щодо відсутності витоку газу та існування об`єктивних перешкод для здійснення технічного огляду, не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства.
Суд першої інстанції обґрунтовано надав надважливе значення обставинам безпеки споживачів послуг з газопостачання. За встановлених обставин сам факт того, що ОСОБА_1 не бажав забезпечувати безперешкодний доступ до газового обладнання представникам газорозподільного підприємства для проведення технічного обслуговування і перевірки приміщень на загазованість, призвів до тривалої неможливості позивачем користуватися послугами з газопостачання, і було достатнім для пояснення того, чому інтереси інших споживачів та їх безпека мали поступитися місцем інтересам позивача і мало бути виправданим підключення газопостачання без відповідної перевірки.
Не спростовують висновків суду обставини, викладені в постанові Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24 квітня 2017 року, в якій зазначено про те, що за результатами перевірки скарги ОСОБА_1 Соборним ВП Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області нібито встановлено, що в буд. АДРЕСА_1 припинено газопостачання через існуючу заборгованість, оскільки виходячи з аналізу процесуальних норм права, преюдиційність фактів, які є підставою для звільнення від доказування відповідно до частини 4 статті 82 ЦПК України, ґрунтується на правовій властивості законної сили судового рішення і визначається його суб`єктивними (ті самі особи або особа) і об`єктивними (предмет спору, предмет доказування) межами, за якими обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Короткий зміст вимог касаційної скарги
У лютому 2023 року  ОСОБА_1 подав касаційну скаргу, в якій просить оскаржені судові рішення скасувати.
Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу
Касаційна скарга обґрунтована тим, що: 
суди проігнорували постанову Верховного Суду від 25 березня 2020 року, в результаті знову розглянуті не ті позовні вимоги, не до того відповідача;
обставину, що газ у частині буд. АДРЕСА_1 18 січня 2016 року відключали через несплату, а не його витік, підтвердив в суді першої інстанції під час судового засідання 18 квітня 2017 року ОСОБА_2 , тому позивачем в апеляційній скарзі заявлено клопотання про прослуховування відповідного технічного запису, яке проігноровано судом апеляційної інстанції;
судом апеляційної інстанції не враховано, що постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24 квітня 2017 року (справа № 804/2049/17) встановлено, що у спірний день працівники ПАТ «Дніпрогаз» газ у буд. АДРЕСА_1 відключили за не[1]сплату, а не у зв`язку з витоком;
суд апеляційної інстанції залишив поза увагою, що рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 14 березня 2017 року (справа № 200/13744/16-ц), яке набрало законної сили, встановлено, що у ПАТ «Дніпрогаз» немає доказів, ніби в спірний день у буд. АДРЕСА_1 був витік газу і один з його мешканців повідомив про неї до аварійної служби телефонним дзвінком, всі документи, що стосуються буд. АДРЕСА_1 не є допустимими доказами витоку газу;
твердження суду апеляційної інстанції про те, що актів та заяв мешканців буд.  АДРЕСА_1 про відсутність 18 січня 2016 року запаху газу не було, недостатньо для заперечення його витоку, позивач вважає безпідставними, оскільки виходить, що ті, хто склали заявку та акт про запах газу (співробітники відповідача), можуть його почути, а мешканці будинку ні. Вважає, що суд апеляційної інстанції порушив принцип рівності сторін; 
вказівка суду апеляційної інстанції, що: «ПАТ «Дніпрогаз» у своїх діях також керувалося технічними відомостями про зниження тиску у газопроводі» є вигадкою, яка міститься в документах відповідача. Насправді, відключення газу відбулося у зв`язку з несплатою позивачем неіснуючої заборгованості, підтвердження чого є, зокрема, попередження ПАТ «Дніпрогаз»;
акти від 08 вересня 2016 року, 26 вересня 2016 року, 11 жовтня 2016 року про недопуск представників «ПАТ «Дніпрогаз» у кв. АДРЕСА_3 , складені через відсутність доказів, що позивач був у квартирі, їх форма не відповідає Кодексу газорозподільних систем;
суд апеляційної інстанції неправильно витлумачив норми права та зробив помилковий висновок про те, що перевірка газового обладнання перед його підключенням до діючих газопроводів, а також після ремонту підлягають зовнішньому огляду. Вказує, що перевірка обладнання з газопостачання має бути при початковому пуску газу, тобто, у новий будинок, а не у будинок, в якому мешкає позивач;
вказавши в постанові від 24 січня 23 року про позови позивача до Антимонопольного комітету та Облдержадміністрації, суд апеляційної інстанції не вказав, як це стосується спору з ПАТ «Дніпрогаз» та створив видимість докладного розгляду справи.
У травні 2023 року ОСОБА_1 подав письмові пояснення. 
Позиція інших учасників справи
У квітні 2023 року ПАТ «Дніпрогаз» подало відзив на касаційну скаргу, за підписом представника ОСОБА_3 , в якому просить касаційну скаргу залишити без задоволення, постанову суду апеляційної інстанції без змін.
Відзив на касаційну скаргу обґрунтований тим, що: 
касаційна скарга позивача обґрунтована обставинами, що вже досліджувалися та які вже були підставами та предметом розгляду низки судових справ, про свідчить інформація з сайту Судової влади України, по яким набрали законної сили судові рішення. Саме позивач допускає свідому протиправність, недобросовісність, зловживаючи процесуальними правами, подає численну кількість позовів, за яким по кожному заявляється моральна шкода, з метою отримання певного збагачення за відсутності в дійсності порушеного права; 
в матеріалах справи міститься завірена копія заяви ОСОБА_1 до ПАТ «Дніпрогаз» від 05 жовтня 2017 року, якою позивач відмовився від надання послуг з газопостачання за адресою: АДРЕСА_4 , та просив не відновлювати газопостачання, також, просив вважати розірваними договори про розподіл та постачання природного газу. Вказані обставини свідчать про безпідставність вимоги в цій частині;
судовими рішеннями у справі № 201/5414/16-ц встановлено наявність обставини витоку газу та не забезпечення позивачем доступу для перевірки газорозподільної системи та газового обладнання. Обставини правомірного припинення газопостачання ПАТ «Дніпрогаз» (АТ «Дніпрогаз»), відновлення газопостачання, зволікання з боку позивача, що призвело до не поновлення протягом певного часу газопостачання мешканцям окремих квартир у під`їзді АДРЕСА_5 та ненадання доступу позивачем до газових приладів, пристроїв та частини внутрішньобудинкової системи газопостачання, витоку газу тощо, встановлені судовими рішеннями у цивільних справах № 201/10584/16-ц, № 201/6208/16-ц. У справі № 200/13744/16-ц за позовом ОСОБА_1 до відповідача про визнання такими, що містять недостовірні відомості, безпідставними, недійсними та протиправними документів: журналу № 6 прийому аварійних заявок, акту № 78 від 18 січня 2016 року, заявки № 873 від 18 січня 2016 року, наряду-допуску № 11 від 18 січня 2016 року та акту № 202 від 09 червня 2016 року, позивачу було відмовлено у задоволенні позову;
до відзиву на першу касаційну скаргу відповідачем було додано копії виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та витягу зі статуту АТ «Дніпрогаз», про які було відомо позивачу. Відповідно до цих документів найменування товариства з ПАТ «Дніпрогаз» змінено на АТ «Дніпрогаз» з тими самими правами та обов`язками провадження господарської діяльності. Тому вирішувався спір щодо належного відповідача - АТ «Дніпрогаз»; 
29 червня 2021 року позивач остаточно сформулював свої позовні вимоги, виклавши їх у наступному вигляді: визнати безпідставним, неправомірним відключення газу 18 січня 2016 року в квартирі та зобов`язати відповідача повернути прокладку труб в початковий стан, та поновити його подачу, тобто відновити положення, яке було до цього, стягнути з ПАТ «Дніпрогаз» (АТ «Дніпрогаз») моральну шкоду в розмірі 100 000,00 грн. Суд першої інстанції правомірно розглянув спір з урахуванням вимог, що сформульовані у заяві від 29 червня 2021 року;
посилання позивача та свідка ОСОБА_2 на обставини, що ніхто із мешканців квартир, у яких було припинено газопостачання в той день, не відчували запаху газу, не знайшли свого підтвердження. Так при допиті вказаного свідка, останній зазначив, що дійсно більшості мешканців в той день не було вдома, отже вони не могли вказувати на відсутність обставин витоку газу про що ними зазначено у складених позивачем актах; 
посилання позивача на обставини, встановлені постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24 квітня 2017 року у справі № 804/2049/17 не можуть бути прийняті до уваги, оскільки у цій постанові відсутність факту витоку газу не встановлена;
розмірковування позивача щодо права звернення до Європейського Суду з прав людини, можливих наслідків для судової системи, не заслуговують на увагу, оскільки не є підставою до скасування постанови Дніпровського апеляційного суду. 
Рух справи в суді касаційної інстанції
Ухвалою Верховного Суду від 17 лютого 2023 року касаційну скаргу  ОСОБА_1 залишено без руху, встановлено строк для усунення недоліків.
Ухвалою Верховного Суду від 22 березня 2023 року відкрито касаційне провадження у справі, витребувано з суду першої інстанції цивільну справу № 200/1528/16-ц.
У квітні 2023 року матеріали цивільної справи № 200/1528/16-ц надійшли до Верховного Суду.
Межі та підстави касаційного перегляду
Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина перша статті 400 ЦПК України). 
В ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження (частина восьма статті 394 ЦПК України).
В ухвалі Верховного Суду від 22 березня 2023 року зазначено, що касаційна скарга містить передбачені частиною другою статті 389 ЦПК України підстави для відкриття касаційного провадження (судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частиною третьою статті 411 ЦПК України).
Фактичні обставини
Суди встановили, що місце проживання ОСОБА_1 станом на 11 грудня 2015 року було зареєстровано в кв. АДРЕСА_6 та ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 14 липня 1995 року став власником кв. АДРЕСА_3 .
В акті № 78 від 18 січня 2016 року йшлося про відключення газопостачання до квартир АДРЕСА_7 , АДРЕСА_8 , АДРЕСА_2 , АДРЕСА_9 , АДРЕСА_10 , АДРЕСА_11 , АДРЕСА_12 , АДРЕСА_13 , АДРЕСА_14 , АДРЕСА_15 в спосіб встановлення заглушки у відповідності до наряду-допуску № 11 від 18 січня 2016 року по причині не герметичності системи, про що майстром і двома слюсарями складений інший акт № 6 від 18 січня 2016 року.
Журнал № 6 прийому аварійних заявок під порядковим номером 873 та заява № 873 від 18 січня 2016 року містять дані про виїзд бригади 18 січня 2016 року за адресою: буд. АДРЕСА_1 у зв`язку з запахом газу на вулиці. В цьому ж журналі зроблена відмітка наступного змісту: «усунуто витік газу на контрольній гайці з зірваним різьбленням введення в під`їзд. Необхідна заміна контрольної гайки. Накладено бандаж з шини і гуми. Даний інструктаж».
У відповіді ПАТ «Дніпрогаз» від 28 січня 2016 року на звернення ОСОБА_1 йдеться про те, що 18 січня 2016 року газопостачання стояків квартир в буд. АДРЕСА_1 припинено з причин витоку газу і через відсутність доступу до окремих квартир для усунення негерметичності газопроводу та запобігання виникненню аварійних ситуацій газопостачання не було відновлено.
В акті довільної форми за підписом дев`яти мешканців буд. АДРЕСА_1 повідомляється про відсутність запаху і витоку газу в будинку 18 січня 2016 року; інший акт за квітень 2016 року за підписом десяти жильців буд. АДРЕСА_1 містить відомості про те, що працівники ПАТ «Дніпрогаз» після відключення газу ніяких робіт в квартирах, під`їзді чи на вулиці не проводили, та з лютого по квітень в під`їзд будинку не заходили і газ не підключали; така ж інформація зазначена і в заявах жильців буд. АДРЕСА_1 .
Листом від 21 січня 2016 року ПАТ «Дніпрогаз» повідомило голову Жовтневої районної у м. Дніпропетровську ради та виконавчого директора КВ РЕП Жовтневого району, що 18 січня 2016 року за адресом: буд. АДРЕСА_1 до диспетчерської аварійної служби надійшла заявка про витік газу. Через негерметичність газопроводу без газу залишилися квартири АДРЕСА_7 , АДРЕСА_8 , АДРЕСА_2 , АДРЕСА_9 , АДРЕСА_10 . АДРЕСА_11 , АДРЕСА_12 , АДРЕСА_13 , АДРЕСА_14 , АДРЕСА_16 . Відсутній доступ до квартир АДРЕСА_7 , АДРЕСА_8 , АДРЕСА_2 , АДРЕСА_10 , АДРЕСА_12 та АДРЕСА_13 , не працює автоматика безпеки в кв. 39. Повторний пуск газу буде здійснено після усунення технічних порушень і надання доступу в кожну квартиру.
У листі від 01 лютого 2016 року за № 62/1 йдеться про відсутність доступу до кв.  АДРЕСА_7 та АДРЕСА_2 , через що в них не здійснювалось обстеження.
У відповіді ПАТ «Дніпрогаз» від 05 квітня 2016 року на звернення ОСОБА_1 повідомляється, що станом на 01 квітня 2016 року для відновлення газопостачання в буд. АДРЕСА_1 необхідно мешканцям кв. АДРЕСА_7 та АДРЕСА_2 надати доступ представникам товариства для обстеження внутрішньобудинкової системи газопостачання квартир.
В акті про не допуск від 08 червня 2016 року ПАТ «Дніпрогаз» зазначало про те, що позивачем знову не надано доступ його працівникам для обстеження газових приладів та пристроїв в кв. АДРЕСА_3 .
Інші акти про не допуск для проведення планового технічного обслуговування від 08 вересня 2016 року, від 26 вересня 2016 року та від 11 жовтня 2016 року, складені ПАТ «Дніпрогаз» через неможливість планового технічного обслуговування газового обладнання в кв. АДРЕСА_3 і недопущення до його проведення.
Також питання щодо правомірності дій працівників ПАТ «Дніпрогаз» з відключення газопостачання в буд. АДРЕСА_1 було предметом перевірки Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, та згідно відповіді відділу НКРЕКП в Дніпропетровській області від 17 березня 2016 року дії працівників ПАТ «Дніпрогаз» узгоджувалися з вимогами чинного законодавства та саме Правилами безпеки систем газопостачання України забороняється проводити пуск газу в газопровід, якщо не перевірені оглядом його цілісність, справність газового обладнання і не проведене контрольне опресування.
Відповідно до витягу з рішення адміністративної колегії Антимонопольного комітету України № 12/01-14/06-16 від 24 травня 2016 року визнано монопольне становище ПАТ «Дніпрогаз» на ринку розподілу природного газу протягом 2015 року та поточного періоду 2016 року і визнано бездіяльність ПАТ «Дніпрогаз» щодо не відновлення, без об`єктивних причин газопостачання побутовим споживачам буд. АДРЕСА_1 після завершення аварійно-відновних робіт, порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, що призвело до ущемлення інтересів споживачів, що було б неможливим за умов існування значної конкуренції на ринку; накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу; і зобов`язано припинити порушення шляхом вчинення протягом десяти днів дій спрямованих на відновлення газопостачання.
На виконання рішення адміністративної колегії Антимонопольного комітету України № 12/01-14/06-16 від 24 травня 2016 року повідомлялось, що не дивлячись на те, що працівниками ПАТ «Дніпрогаз» постійно відвідувався буд. АДРЕСА_1 , залишались письмові повідомлення мешканцям квартир, проводились усні бесіди з мешканцями, і залишались особисті телефони для повідомлення про можливість надання доступу до АДРЕСА_7 і АДРЕСА_3 під час обстеження, та спільного обстеження 08 червня 2016 року, такий доступ не було забезпечено.
За наслідками розгляду позову ОСОБА_1 до Дніпропетровського обласного територіального відділу Антимонопольного комітету України про визнання дій неправомірними, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди, постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 грудня 2016 року його вимоги задоволено частково. Визнано безпідставними та протиправними акт № 16 від 19 жовтня 2016 року і дію щодо повернення скарги, в іншій частині вимог відмовлено.
В постанові Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07 лютого 2017 року визнано протиправними дії Дніпропетровського обласного територіального відділу Антимонопольного комітету України щодо не розгляду звернення ОСОБА_1 від 24 жовтня 2016 року і зобов`язано таке звернення розглянути.
В постанові Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09 березня 2017 року визнано протиправними бездіяльність Дніпропетровського обласного територіального відділу Антимонопольного комітету України в частині ненадання відповідей на звернення ОСОБА_1 від 06 червня 2016 року, від 17 червня 2016 року, від 21 червня 2016 року, від 04 липня 2016 року, від 11 липня 2016 року та 22 липня 2016 року і зобов`язано прийняти рішення за такими зверненнями.
Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 лютого 2017 року визнано протиправними дії Управління паливно-енергетичного комплексу та енергозбереження Дніпропетровської обласної державної адміністрації щодо скарг ОСОБА_1 від 14 травня 2016 року, 17 жовтня 2016 року та 07 листопада 2016 року та зобов`язано надати відповіді на ці скарги. 
В постанові Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24 квітня 2017 року відмовлено в позові ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області про визнання протиправним рішення, зобов`язання вчинити певні дії і стягненні моральної шкоди.
Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 квітня 2017 року частково задоволений позов ОСОБА_1 та зобов`язано ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» повернути ОСОБА_1 сплачені ним 20 січня 2016 року на особовий рахунок № НОМЕР_1 грошові кошти в сумі 3 202,20 грн.
У цій справі сторони не заперечували обставин того, що відповідач 11 жовтня 2016 року поновив газопостачання в буд. АДРЕСА_1 в усіх квартирах за винятком АДРЕСА_3, належної позивачу.
Відповідно до статуту АТ «Дніпрогаз», затвердженого протоколом загальних зборів акціонерів ПАТ «Дніпрогаз» № 1 від 11 квітня 2019 року, АТ «Дніпрогаз» є новим найменуванням ПАТ «Дніпрогаз». Товариство є правонаступником всіх прав та обов`язків ПАТ «Дніпрогаз».
Позиція Верховного Суду
Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України).
Відповідно до пункту 6 Правил надання населенню послуг з газопостачання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 09 грудня 1999 року № 2246 із змінами і доповненнями від 02 березня 2015 року (у редакції, чинної на час виникнення спірних правовідносин), підставами припинення газопостачання є проведення планово-профілактичного обслуговування та/або капітальний ремонт системи газопостачання, проведення ремонтно-відновних робіт та порушення споживачем строків оплати за спожитий природний газ.
Відповідно до підпунктів 8, 12 пункту 1 глави 7 розділу VI Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30 вересня 2015 року № 2494, оператор ГРМ в установленому законодавством порядку має право припинити/обмежити газопостачання (розподіл природного газу) на об`єкт споживача (у тому числі побутового споживача) з дотриманням Правил безпеки систем газопостачання та нормативних документів, що визначають порядок обмеження/припинення природного газу, зокрема, визнання в установленому порядку аварійним станом газорозподільної системи та/або ліквідація наслідків аварій, спричинених надзвичайними ситуаціями техногенного, природного або екологічного характеру, та проведення ремонтно-відновлювальних робіт; в інших випадках, передбачених законодавством.
Згідно з пунктом 5.7 розділу V Правил безпеки систем газопостачання, затверджених наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 15 травня 2015 року № 285, підлягає відключенню від системи газопостачання обладнання житлових і громадських будинків із встановленням заглушки за умови: наявності витоків газу; несправної автоматики безпеки; несправностей оголовків димових і вентиляційних каналів; відсутності тяги в димових і вентиляційних каналах; самовільного підключення газових приладів і пристроїв споживача до системи газопостачання; не забезпечення власником (балансоутримувачем та/або орендарем (наймачем)) технічного обслуговування згідно з вимогами пункту 5.4 цієї глави; не відповідності системи газопостачання житлового будинку проектній та виконавчо-технічній документації.
Пунктом 5 глави 7 розділу VІ Кодексу газорозподільних систем передбачено, що припинення (обмеження) газопостачання споживачу здійснюється, зокрема, шляхом перекриття запірних пристроїв або встановлення інвентарної заглушки та їх опломбування.
За вимогами пункту 5.4 глави 5 розділу V Правил безпеки систем газопостачання, затверджених наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 15 травня 2015 року № 285, технічне обслуговування внутрішніх газопроводів і газового обладнання житлових і громадських будівель, комунально-побутових об`єктів невиробничого характеру здійснюється відповідно до вимог документації з експлуатації заводів-виробників газового обладнання на договірних засадах. Умови для технічного обслуговування забезпечуються власником (балансоутримувачем та/або орендарем (наймачем)) відповідно до вимог чинного законодавства України.
Відповідно до положень пункту 5.10 глави 5 розділу V цих Правил безпеки систем газопостачання власники (балансоутримувачі та/або орендарі (наймачі)) житлових і громадських будинків, підприємств комунального та побутового обслуговування населення повинні забезпечувати безперешкодний доступ до всіх приміщень будинків представникам газорозподільного підприємства для проведення технічного обслуговування газового обладнання і перевірки приміщень на загазованість та за необхідності відключення газового обладнання.
Всі об`єкти систем газопостачання і газове обладнання перед їх підключенням до діючих газопроводів, а також після ремонту підлягають зовнішньому огляду і опресовуванню повітрям. Пуск газу в газопровід без його зовнішнього огляду та контрольного опресовування не допускається (пункт 7.17 глави 7 розділу VІ Правил безпеки систем газопостачання).
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 квітня 2019 року у справі № 201/10584/16-ц (провадження № 61-14715св18) зазначено, що: «[…] пуск газу в газопровід після ліквідації наслідків витоку газу потребував технічного обстеження та обслуговування внутрішньобудинкових систем газопостачання і дворових газопроводів по АДРЕСА_1, а тому в силу вимог пункту 29 Правил надання населенню послуг з газопостачаннята пункту 5.10 глави 5 розділу V Правил безпеки систем газопостачання у ОСОБА_1 як споживача послуг виник обов'язок щодо забезпечення безперешкодного доступу представників газопостачального підприємства до квартири, в якій розташоване газове обладнання. Виявлення витоку газу поза квартирою позивача не звільняє ОСОБА_1 від вказаного обов'язку, оскільки відповідно до Правил безпеки систем газопостачання технічному обстеженню підлягають газові прилади і пристрої будинку в цілому з метою перевірки технічного стану газового обладнання об`єкта газопостачання та попередження витоку газу у майбутньому. Разом з тим, ОСОБА_1 відмовився надати представникам ПАТ «Дніпрогаз» доступ до його квартири АДРЕСА_4, що підтверджується, зокрема, складеними актами про недопуск для проведення технічного обслуговування від 08 червня 2016 року, 22 серпня 2016 року, 08 вересня 2016 року та від 26 вересня 2016 року.[…] Таким чином, колегія суддів погоджується із висновками судів про те, що інформація про невиконання ОСОБА_1 обов'язку щодо забезпечення безперешкодного доступу представників газопостачального підприємства до квартири, в якій розташоване газове обладнання, відповідає дійсності, а тому не підлягає спростуванню».
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша статті 81 ЦПК України).
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України).
У справі, що переглядається, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, дослідивши усі наявні у справі докази в їх сукупності та надавши їм належну оцінку, виконавши вимоги цивільного судочинства, зробив обґрунтований висновок про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , оскільки за встановлених обставин справи та вимог законодавства, відповідач був позбавлений можливості діяти в інший спосіб, ніж припинення газопостачання до буд. АДРЕСА_1 з метою безпеки споживачів послуг з газопостачання. Позивачем не було доведено обставину щодо відсутності витоку газу.
Відновлення газопостачання без дотримання вимог Правил безпеки систем газопостачання та інших нормативно-правових документів є неприпустимим, тому окрім ліквідації аварійної ситуації, що потребувало виконання ремонтних робіт, ПАТ «Дніпрогаз» необхідно здійснювати огляд і технічне обслуговування газових приладів та пристроїв в квартирах споживачів. Враховуючи існування об`єктивних перешкод для здійснення технічного огляду газового обладнання, працівники ПАТ «Дніпрогаз» були позбавлені можливості перевірити роботу газових приладів у квартирі позивача. ОСОБА_1 не надано жодних доказів неправомірності змін до газової системи будинку та необхідності внесення змін до системи газопроводу. Зазначене свідчить про те, що ПАТ «Дніпрогаз» діяло в межах, передбачених законодавством.
ПАТ «Дніпрогаз» вчиняв дії, які оспорює ОСОБА_1 , з метою виконання суспільно важливої функції по усуненню можливих аварійних ситуацій в мережах газопостачання, виникнення яких може завдати непоправної шкоди життю, здоров`ю та майну громадян. 
Доводи касаційної скарги про те, що суди проігнорували постанову Верховного Суду від 25 березня 2020 року, в результаті знову розглянуті не ті позовні вимоги, не до того відповідача є необґрунтованими, оскільки:
після прийняття Верховним Судом постанови від 25 березня 2020 року, 29 червня 2021 року ОСОБА_1 подано до суду першої інстанції заяву про зміну позовних вимог, відповідно до якої позивач просив: визнати безпідставним, неправомірним відключення газу 18 січня 2016 року в кв. АДРЕСА_3 та зобов`язати відповідача повернути прокладку труб в первісний стан та поновити його подачу, тобто відновити положення, яке було до цього; стягнути з ПАТ «Дніпрогаз» моральну шкоду в розмірі 100 000,00 грн. Предмет позову - це певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення, яка опосередковується відповідним способом захисту прав або інтересів. Тобто зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача. Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 03 листопада 2021 року, яке залишено без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 24 січня 2023 року, зазначені ОСОБА_1 у заяві від 29 червня 2021 року позовні вимоги розглянуті по суті, у задоволенні позову відмовлено;
відповідно до статуту АТ «Дніпрогаз», затвердженого протоколом загальних зборів акціонерів ПАТ «Дніпрогаз» № 1 від 11 квітня 2019 року, АТ «Дніпрогаз» є новим найменуванням ПАТ «Дніпрогаз». Товариство є правонаступником всіх прав та обов`язків ПАТ «Дніпрогаз».
Аргументи касаційної скарги про те, що судом апеляційної інстанції проігноровано клопотання ОСОБА_1 про прослуховування технічного запису судового засідання від 18 квітня 2017 року, не впливають на правильність висновків судів про недоведеність позивачем заявлених позовних вимог.
Щодо тверджень касаційної скарги про те, що судом апеляційної інстанції не враховано встановлені постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24 квітня 2017 року (справа № 804/2049/17) обставини, а саме: що працівники ПАТ «Дніпрогаз» газ у буд. АДРЕСА_1 відключили за не[1]сплату, а не у зв`язку з витоком, колегія суддів зазначає наступне.
У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної ПалатиКасаційного цивільного суду від 18 квітня 2018 року у справі № 753/11000/14-ц (провадження                        № 61-11сво17), зазначено, що: 
«преюдиціальність - обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки їх з істинністю вже встановлено у рішенні і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами.
У випадку преюдиціального установлення певних обставин особам, які беруть участь у справі (за умови, що вони брали участь у справі при винесенні преюдиціального рішення), не доводиться витрачати час на збирання, витребування і подання доказів, а суду - на їх дослідження і оцінку. Преюдиціальне значення мають лише рішення зі справи, в якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Преюдицію утворюють виключно лише ті обставини, які безпосередньо досліджувалися і встановлювалися судом, що знайшло відображення в мотивувальній частині судового акта».
Предметом позову у справі№ 804/2049/17 за позовом  ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області було:
визнання недійсним, протиправним рішення Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області щодо нерозгляду скарги ОСОБА_1 від 23 листопада 2016 по суті;
зобов`язання Головне управління Національної поліції в Дніпропетровській області розглянути скаргу належним чином та дати відповідь на неї, або надіслати у відповідний орган, повідомивши про це;
стягнення з Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 моральної шкоди в розмірі 2 000,00 грн + 20 грн, за кожен наступний день, починаючи з 23 березня 2017 року до винесення судового рішення у справі, або прийняття відповідачем належних заходів, якщо це буде раніше.
Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24 квітня 2017 року, прийнятою за наслідками розгляду вказаного позову, обставини наявності підстав для припинення газопостачання в квартирі позивача та неможливості поновлення газопостачання в буд. АДРЕСА_1 судом не досліджувалися. Тому доводи касаційної скарги в цій частині є необґрунтованими.
Аргументи касаційної скарги про те, що судом апеляційної інстанції залишено поза увагою обставини, встановлені рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 14 березня 2017 року (справа № 200/13744/16-ц), про те, що у ПАТ «Дніпрогаз» немає доказів, ніби у буд. АДРЕСА_1 був витік газу і один з його мешканців повідомив про неї до аварійної служби телефонним дзвінком, всі документи, що стосуються буд. АДРЕСА_1 , не є допустимими доказами витоку газу, колегія суддів відхиляє з огляду на наступне.
Відповідно до частини четвертої статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (частина четверта статті 10 ЦПК України).
Право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті її преамбули, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Принцип юридичної визначеності є одним із суттєвих елементів принципу верховенства права. В його основі лежить відоме з римського права положення res judicata (лат. «вирішена справа»), відповідно до якого остаточне рішення правомочного суду, яке вступило в силу, є обов`язковим для сторін і не може переглядатися. Іншими словами, цей принцип гарантує остаточність рішень («що вирішено - вирішено і не має переглядатися до безмежності») (рішення ЄСПЛ від 19 лютого 2009 року у справі «Христов проти України», заява № 24465/04). 
Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до принципу res judicata, тобто поваги до остаточного рішення суду.
Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 14 березня 2017 року (справа № 200/13744/16-ц), яке набрало законної сили 29 серпня 2017 року, у задоволенні позову ОСОБА_1 до ПАТ «Дніпрогаз» про визнання такими, що містять недостовірні, безпідставні, недійсні та протиправні відомості документів: журналу № 6 прийому аварійних заявок, акту № 78 від 18 січня 2016 року, заявки № 873 від 18 січня 2016 року, наряд-допуску № 11 від 18 січня 2016 року, листа ПАТ «Дніпрогаз» № 5093/17-2 від 10 червня 2016 року, акту від 08 червня 2016 року та акту № 2020 від 09 червня 2016 року, відшкодування моральної шкоди відмовлено.
Судом першої інстанції у цій справі було дійсно встановлено, що наданими відповідачем доказами не доведено наявності телефонного дзвінка конкретної фізичної особи до аварійної служби ПАТ «Дніпрогаз» 18 січня 2016 року про виток газу у дворі буд. АДРЕСА_1 . Суд не вважає надані відповідачем докази про наявність такого витоку допустимими, так як об`єктивних даних про це не надано, а документальне підтвердження цьому складено працівниками відповідача. Проте, суд відмовив у задоволенні позову через обрання позивачем неналежного способу захисту. 
Натомість, рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 28 листопада 2016 року, яке набрало законної сили 25 січня 2017 року (справа  № 201/10584/16-ц), ухваленим за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Дніпрогаз» про визнання недостовірною інформації та відшкодування моральної шкоди встановлено, що:
18 січня 2016 року за адресою: АДРЕСА_1 , припинялося газопостачання з причини ліквідації наслідків аварії (витоку газу) та проведення ремонтно-відновлювальних робіт;
08 червня 2016 року ОСОБА_4 не надано доступ представникам ПАТ «Дніпрогаз» для обстеження газових приладів та пристроїв в кв. АДРЕСА_3 , у зв`язку з чим, працівниками ПАТ «Дніпрогаз» спільно з представником КВ РЕП №6 Жовтневого району, засвідчено печаткою останнього, та мешканцем кв. АДРЕСА_16 , ОСОБА_5 , складено акт про недопуск для проведення технічного обслуговування. В подальшому ненадання доступу для проведення технічного обслуговування до вищевказаної квартири фіксувалося актом від 08 вересня 2016 року та актом від 26 вересня 2016 року;
в судовому засіданні, надаючи пояснення по суті позовних вимог, позивач не заперечував того факту, що він не бажав та не бажає допускати співробітників відповідача до своєї квартири, оскільки, на його думку, останні на це не мають законних підстав.
Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 28 листопада 2016 року (справа № 201/10584/16-ц), ухвалене до рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 14 березня 2017 року (справа № 200/13744/16-ц). Щодо рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 28 листопада 2016 року діє принцип юридичної визначеності, який вимагає поваги до принципу res judicata, тобто, поваги до остаточного рішення суду. Подібні висновки зроблені у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 квітня 2023 року у справі № 206/3502/20 (провадження № 61-18498св21).
З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів відхиляє доводи касаційної скарги про те, що судом апеляційної інстанції залишено поза увагою обставини, встановлені рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 14 березня 2017 року (справа № 200/13744/16-ц).
Доводи касаційної скарги про:
безпідставність тверджень суду апеляційної інстанції про те, що актів та заяв мешканців буд. АДРЕСА_1 про відсутність 18 січня 2016 року запаху газу не було, недостатньо для заперечення його витоку та порушення судом апеляційної інстанції принципу рівності сторін через надання пріоритету заявці та акту співробітників відповідача про запах газу;
акти від 08 вересня 2016 року, 26 вересня 2016 року, 11 жовтня 2016 року про недопуск представників «ПАТ «Дніпрогаз» у кв. АДРЕСА_3 складені через відсутність доказів, що позивач був у квартирі, їх форма не відповідає Кодексу газорозподільних систем, колегія суддів відхиляє, оскільки ці аргументи не спростовують висновків судів першої та апеляційної інстанцій, а зводяться до незгоди позивача з ухваленими у справі судовими рішеннями та необхідності переоцінки доказів у справі. 
Твердження касаційної скарги про те, що суд апеляційної інстанції неправильно витлумачив норми права та зробив помилковий висновок про те, що перевірка газового обладнання перед його підключенням до діючих газопроводів, а також після ремонту підлягають зовнішньому огляду, оскільки, на думку позивача, перевірка обладнання з газопостачання має бути при початковому пуску газу, тобто, у новий будинок, а не у будинок, в якому мешкає позивач, колегія суддів відхиляє, оскільки ці твердження позивача зводяться до незгоди позивача з ухваленим судовим рішенням та власного тлумачення норм права. Відповідні посилання спростовуються матеріалами справи, наведеними нормами права, а тому відхиляються Верховним Судом.
Інші доводи касаційної скарги не спростовують мотиви та висновки судів, які з урахуванням підстав позову зробили обґрунтований висновок про недоведеність заявлених позовних вимог.
Згідно частини другої статті 410 ЦПК України не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
Доводи касаційної скарги не дають підстави для висновку, що оскаржені судові рішення ухвалені без додержання норм матеріального та процесуального права. У зв`язку з наведеним, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід залишити без задоволення, оскаржені судові рішення залишити без змін, а тому судовий збір за подання касаційної скарги покладається на особу, яка подала касаційну скаргу.
Щодо клопотання про постановлення окремої ухвали
Відповідно до ЦПК України суд касаційної інстанції у випадках і в порядку, встановлених статтею 262 цього Кодексу, може постановити окрему ухвалу.
У частині десятій статті 262 ЦПК Українипередбачено, що суд вищої інстанції може постановити окрему ухвалу в разі допущення судом нижчої інстанції порушення норм матеріального або процесуального права, незалежно від того, чи є такі порушення підставою для скасування або зміни судового рішення.
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 12 квітня 2018 в справі № 761/32388/13-ц (провадження № 61-3251св18) зазначено, що «при вирішенні питання про постановлення окремої ухвали суд має виходити з того, що мають бути виявлені порушення закону. Вирішення питання щодо постановлення окремої ухвали є дискреційними повноваженнями суду і є його правом, а не обов`язком».
Обґрунтовуючи клопотання про постановлення окремої ухвали щодо суддів апеляційного суду, які приймали оскаржувану постанову, ОСОБА_1 вказав, що ці судді, усвідомлено, навмисне, задля впливового відповідача, ухвалили у справі необґрунтоване та протиправне судове рішення. 
Верховним Судом не встановлено обставин, які б давали підстави для постановлення окремої ухвали у цій справі, а тому у задоволенні відповідного клопотання ОСОБА_1 , яке міститься у касаційній скарзі, слід відмовити.
Керуючись статтями 262, 400, 401, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про постановлення окремої ухвали відмовити.
Касаційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 03 листопада 2021 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 24 січня 2023 рокузалишити без змін.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                             І. О. Дундар

Н. О. Антоненко

М. М. Русинчук