Ухвала
21 липня 2023 року
м. Київ 
справа № 215/186/21 
провадження № 61-10622ск23
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Коломієць Г. В. розглянув касаційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08 лютого 2023 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 20 червня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до голови виконавчого комітету Тернівської районної 
у місті ради Солода Віталія Михайловича, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди, завданої діями відповідно до постанови від 05 листопада 2019 року Третього апеляційного адміністративного суду у справі № 215/1565/19,
ВСТАНОВИВ:
У січні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом до голови виконавчого комітету Тернівської районної 
у місті ради Солода В. М., Державної казначейської служби України (далі - ДКС України), в якому просив суд стягнути за рахунок державного та місцевого бюджетів, у рівних частинах, на його користь, у рахунок відшкодування завданої йому моральної шкоди бездіяльністю підлеглого Держави України в особі голови виконавчого комітету Тернівської районної у місті ради Солода В. М., 945 900,00 грн.
 
Рішенням Тернівського районного суду м. Кривого Рога Дніпропетровської області від 08 лютого 2023 року, залишеним без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 20 червня 2023 року, у задоволенні позову ОСОБА_1 до голови виконавчого комітету Тернівської районної у місті ради Солода В. М., ДКС України про відшкодування моральної шкоди, завданої діями відповідно до постанови від 05 листопада 2019 року Третього апеляційного адміністративного суду у справі 
№ 215/1565/19 відмовлено.
Судові витрати компенсовано за рахунок держави.
 
10 липня 2023 року  ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області 
від 08 лютого 2023 року та постанову Дніпровського апеляційного суду 
від 20 червня 2023 року (надійшла до суду 17 липня 2023 року), в якій, посилаючись на порушення судами попередніх інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати оскаржувані судові рішення, передати справу на розгляд до Великої Палати Верховного Суду, дослідити клопотання, які знаходяться в матеріалах справи. 
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження 
в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до частини першої та другої статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. 
Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.
Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.
У касаційній скарзі заявник заявив клопотання про поновлення строку подачі касаційної скарги.
Встановлено, що повний текст оскаржуваної постанови складений 
20 червня 2023 року, тому тридцятий день подачі касаційної скарги припадає на 20 липня 2023 року. 
Оскільки, касаційна скарга була направлена на адресу Верховного Суду 
10 липня 2023 року, тобто в межах тридцятиденного строку, то процесуальний строк не був пропущений.
Однак, подана касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження 
з огляду на наступне.
Частиною другою статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення 
від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
У пункті 5 частини другої статті 392 ЦПК України передбачено, що                    у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права 
у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.
Касаційна скарга  ОСОБА_1 не відповідає зазначеним вище вимогам закону. 
Верховний Суд звертає увагу заявника на те, що посилання на пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України, як на підставу касаційного оскарження, не може бути прийняте касаційним судом, оскільки воно 
є загальним та не відповідає вимогам, викладеним у ЦПК України.
Зокрема, заявник не вказує, щодо питання застосування якої саме норми права та у яких саме подібних правовідносинах, на думку заявника, відсутній висновок Верховного Суду.
Як на підставу касаційного оскарження заявник посилається на пункт 3 частини третьої статті 411 ЦПК України, однак за своїм змістом посилання заявника стосуються пункту 1 частини третьої статті 411 ЦПК України, 
а саме: суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 389 цього Кодексу.
Отже, Верховний Суд не приймає до уваги посилання заявника на  пункт 1 частини третьої статті 411 ЦПК України, оскільки ним не наведено обґрунтовані обов`язкові підстави, передбачені пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 389 ЦПК України.
За таких обставин, відповідно до вимог частини другої, четвертої статті 392 ЦПК України, заявнику необхідно надати суду уточнену редакцію касаційної скарги з посиланням на підставу (підстави) касаційного оскарження, передбачену (передбачені) частиною другою статті 389 ЦПК України та надіслати копії уточненої редакції касаційної скарги і доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи. 
 
Також, у касаційній скарзі порушено вимоги пункту 3 частини другої статті 392 ЦПК України, а саме: повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) інших учасників справи,
 їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання 
чи перебування (для фізичних осіб), оскільки у касаційній скарзі не зазначено відповідача - голову виконавчого комітету Тернівської районної 
у місті ради Солода Віталія Михайловича.
Також Верховний Суд звертає увагу заявника на те, що прохальна частина касаційної скарги повинна бути сформульована відповідно до положень статті 409 ЦПК України, із зазначенням, яке рішення просить ухвалити заявник за результатами розгляду його касаційної скарги, враховуючи те, що ОСОБА_1 у прохальній частині просить лише скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій.
Відповідно до вимог частин другої, третьої статті 393 ЦПК України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.
 
Ураховуючи викладене, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати заявнику строк для усунення недоліків.
 
Керуючись статтями 185, 389, 392, 393 ЦПК України, Верховний Суд
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області 
від 08 лютого 2023 року та постанову Дніпровського апеляційного суду 
від 20 червня 2023 року залишити без руху та надати строк для виконання вимог ухвали, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.
У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали настануть наслідки, передбачені законом.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Суддя                                                                                                  Г. В. Коломієць