СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2023 року                                  м. Харків                        Справа № 922/1029/23  

          Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючий суддя Гребенюк Н.В., суддя Слободін М.М. , суддя  Шутенко І.А.,
без виклику сторін в порядку спрощеного провадження;
розглянувши в приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українські енергетичні машини" (вх. №1079 Х/2) 
на рішення господарського суду Харківської області від 15.05.2023 (повний текст судового рішення складений 15.05.2023, суддя Прохоров С.А.)
у справі №922/1029/23
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Арсенал-Україна", м.Київ, 
до Акціонерного товариства "Українські енергетичні машини", м. Харків, 
про стягнення коштів, 

ВСТАНОВИВ: 
У березні 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Арсенал-Україна" звернулося до господарського суду Харківської області з позовом про стягнення з Акціонерного товариства "Українські енергетичні машини" 112 363,50 грн, які складаються з 85 000,50 грн заборгованості за договором №13/21-383 від 03.11.2021, 24 233,12 грн інфляційних, 3 129,88 грн 3% річних.
Рішенням господарського суду Харківської області від 15.05.2023 у справі №922/1029/23 позов задоволено повністю. Стягнуто з Акціонерного товариства "Українські енергетичні машини" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "АРСЕНАЛ-УКРАЇНА" 85 000,50 грн заборгованості за договором №13/21-383 від 03.11.2021, 24 233,12 грн інфляційних, 3 129,88 грн 3% річних та 2 684,00 грн судового збору.
Рішення місцевого господарського суду мотивоване доведеністю належними та допустимими доказами факту порушення відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором від 03.01.2021 №13/21-383, а також наявністю правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача інфляційних втрат і відсотків річних та правильності їх розрахунку.
Відповідач, Акціонерне товариство "Українські енергетичні машини", з рішенням місцевого господарського суду не погодилось та звернулось до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповного дослідження обставин справи, просить скасувати рішення господарського суду Харківської області від 15.05.2023 у справі №922/1029/23 та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог про стягнення 85      000,50грн заборгованості, 24      233,12грн інфляційних втрат та 3 129,88грн 3% річних.
Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги Акціонерне товариство «Українські енергетичні машини» посилається на те, що:
- суд першої інстанції не перевірив належними доказами, чим підтверджується заборгованість за договором про закупівлю продукції № 13/21-383 від 03.11.2021; відповідач відповідно до ч. 2 ст. 22 Господарського кодексу України відноситься до державного сектору економіки України, оскільки 98, 1536% акцій товариства належать державі в особі Кабінету Міністрів України, який здійснює корпоративне управління правами на державну частку цих акцій, тому у разі виконання рішення суду в частині безпідставного стягнення непідтвердженої заборгованості витрати, пов`язані у зв`язку із цим, будуть покладені безпосередньо на державу;
- позивачем не було надано належних та допустимих доказів обчислення встановленого індексу інфляції, а також підвищення величини індексу споживчих цін;
- місцевим господарським судом не було встановлено доведеності позивачем понесення ним збитків, завданих порушенням зобов`язань, у зв`язку з чим наявні правові підстави для зменшення розміру нарахованих 3% річних; стягнення надмірних розмірів штрафних санкцій порушує ділову репутацію відповідача, який є важливим стратегічним об`єктом держави та перебуває у процесі приватизації;
- у даному випадку, враховуючи перебування підприємства відповідача на території міста Харкова, де ведуться активні бойові дії, обстріли міста, порушення кримінальних провадження за фактом ворожих обстрілів об`єктів відповідача, наявності форс-мажорних обставин під час дії договору, наявні правові підстави для зменшення розміру нарахованих відсотків річних та інфляційних втрат.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями від 06.06.2023 для розгляду справи №922/1029/23 визначено наступний склад суду: головуючий суддя (суддя-доповідач) Мартюхіна Н.О., судді Бородіна Л.І., Плахов О.В.
У зв`язку з відпусткою судді Мартюхіної Н.О. відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу справ між суддями від 12.07.2023 для розгляду справи №922/1029/23 визначено склад суду у складі: головуючий суддя (суддя-доповідач) Гребенюк Н.В., судді Слободін М.М., Шутенко І.А.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 13.07.2023 апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українські енергетичні машини" (вх. №1079 Х/2) на рішення господарського суду Харківської області від 15.05.2023 у справі №922/1029/23 залишено без руху; протягом десяти днів з дня вручення цієї ухвали апелянту запропоновано усунути недоліки, а саме: подати до Східного апеляційного господарського суду клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження оскаржуваного судового рішення із зазначенням поважних причин пропуску строку та доказів на їх обґрунтування (доказів на підтвердження дати отримання копії оскаржуваного судового рішення), докази направлення копії апеляційної скарги з додатками позивачеві листом з описом вкладення та докази сплати (доплати) судового збору на суму 4      026,00грн; роз`яснено скаржнику, що при невиконанні вимог даної ухвали, судом апеляційної інстанції може бути відмовлено у відкритті апеляційного провадження або повернуто апеляційну скаргу. 
24.07.2023 на електронну адресу Східного апеляційного господарського суду від скаржника надійшла заява про усунення недоліків з додатками, а саме: клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження; доказами надсилання копії скарги листом з описом вкладення на адресу позивача; платіжне доручення про сплату судового збору у розмірі 4    026,00грн. 
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 25.07.2023 у справі №922/1029/23 поновлено Акціонерному товариству "Українські енергетичні машини" пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження рішення господарського суду Харківської області від 15.05.2023 у справі №922/1029/23; відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Українські енергетичні машини" (вх.№1079Х/2) на рішення господарського суду Харківської області від 15.05.2023 у справі №922/1029/23; встановлено учасникам справи строк до 14.08.2023 для подання відзиву на апеляційну скаргу, заяв, клопотань та письмових пояснень з доказами їх надсилання учасникам провадження; розпочато розгляд справи з 14.08.2023 без повідомлення учасників справи; запропоновано учасникам справи реалізовувати свої процесуальні права та обов`язки, передбачені Господарським процесуальним кодексом України, з використанням офіційної електронної пошти суду: inbox@eag.court.gov.ua та телекомунікаційної мережі Електронний суд; зупинено дію рішення господарського суду Харківської області від 15.05.2023 у справі №922/1029/23; витребувано у господарського суду Харківської області матеріали справи №922/1029/23.
02.08.2023 до Східного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №922/1029/23.
14.08.2023 до Східного апеляційного господарського суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній заперечив вимоги апеляційної скарги відповідача та просив відмовити у їх задоволенні.
В обґрунтування власної правової позиції Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Арсенал-Україна" посилається на те, що:
- позивачем було доведено належними та допустимими доказами факт порушення відповідачем взятих на себе зобов`язань, виникнення заборгованості у сумі 85   000,50грн; посилання апелянта на покладання відповідальності на державу є безпідставними та необґрунтованими;
- місцевим господарським судом було перевірено наданий позивачем розрахунок інфляційних втрат та відсотків річних, встановлено його відповідність положенням законодавства та арифметичну правильність;
- доводи апелянта в частині наявності підстав для зменшення розміру нарахованих відсотків річних та інфляційних втрат, вплив їх на ділову репутацію відповідача є безпідставними та необгрунтованими;
- посилання відповідача щодо вплив на виконання зобов`язання за договором введеного в Україні воєнного стану спростовуються тим, що відповідні зобов`язання з оплати отриманого товару виникли ще до 24.02.2022.
Будь-яких інших заяв, клопотань щодо розгляду справи до суду апеляційної інстанції не надходило.
Дослідивши матеріали справи, а також викладені в апеляційній скарзі, відзиві на апеляційну скаргу доводи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлених обставин справи та відповідність їх наданим доказам, розглянувши справу в порядку ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, судова колегія Східного апеляційного господарського суду встановила наступне.
Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено місцевим господарським судом, 03.11.2021 між Акціонерним товариством "Українські енергетичні машини" (покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Арсенал-Україна” (постачальник) було укладено договір про закупівлю продукції № 13/21-383 (далі – Договір), відповідно до умов якого постачальник  взяв на себе зобов`язання поставити на адресу покупця продукцію (нікель катодний Н1 в кількості 250кг), а покупець зобов`язався прийняти вказаний товар та сплатити його вартість на умовах, передбачених Договором. 
За умовами наведеного договору:
- приймання товару за кількістю та якістю здійснюється покупцем після прибуття продукції до місця поставки. Сторонами підписується видаткова накладна, в якій зазначається найменування, кількість та ціна продукції та інші документи за участю представників обох сторін (п.2.4 договору);
- загальна ціна Договору складає 170 001,00 грн, в тому числі ПДВ (п. 3.1 договору);
- покупець зобов`язаний здійснити оплату продукції на умовах: 50% протягом п`яти банківських днів після підписання договору, 50% протягом 20 (двадцяти) робочих днів після поставки продукції на склад Покупця (п.4.1 договору);
- постачальник має право своєчасно та в повному обсязі отримувати плату за поставлений товар (п.п. «а» п. 6.2 договору);
- покупець зобов`язаний сплатити вартість продукції на умовах цього договору (п.п. «б» п.6.3 договору);
- строк дії договору з моменту його підписання і діє до 31.03.2022 року, але у будь-якому випадку до повного виконання Сторонами своїх зобов`язань (п. 10.1 договору) . 
23.11.2021 на виконання вищезазначених умов Договору про закупівлю продукції №13/21383 від 03.11.2021 постачальник здійснив на адресу покупця поставку товару, що підтверджується підписаною сторонами видатковою накладною №1182 від 23.11.2021 на загальну суму 170 001,00 грн в т.ч. ПДВ.
22.02.2022 позивач на електронну адресу відповідача звернувся із листом, в якому просив сплатити заборгованість за поставлений товар.
06.07.2022 позивач повторно засобами електронної пошти звернувся до відповідача із листом про необхідність  сплати заборгованості.
19.07.2022 Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Арсенал-Україна” засобами електронної пошти звернулось до Акціонерного товариства "Українські енергетичні машини" з вимогою про сплату заборгованості у сумі 85   000,00грн у строк до 29.07.2022.
Відповіді  АТ "Укренергомашини" на зазначені листи та вимоги матеріали справи не містять.
Посилаючись на те, що АТ "Укренергомашини" станом на день подання позову не виконало свої зобов`язання з оплати поставленої продукції в повному обсязі, внаслідок чого виникла заборгованість в розмірі 85 000,50 грн, Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Арсенал-Україна” звернулось з позовом у даній справі.
Відповідачем вказана заборгованість не спростовується, доказів оплати виниклої заборгованості до матеріалів справи надано не було.
Також позивачем за порушення взятого на себе зобов`язання з оплати поставленого товару нараховано до стягнення з відповідача 3% річних та інфляційні втрати за період з 22.12.2021 по 14.03.2023.
Надаючи власну правову кваліфікацію спірним правовідносинам, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.
Предметом апеляційного перегляду є правовідносини сторін, що виникли на підставі договору закупівлі, що за своєю правовою природою є договором поставки.
Відповідно до статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. 
До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості регулювання укладення та виконання договорів поставки, у тому числі договору поставки товару для державних потреб.
Згідно зі статтею 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Частиною 1 статті 692 цього ж Кодексу унормовано, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.
Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).
Згідно з частиною 1 статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини 1 статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.
Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно зі статтею 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно з частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Згідно статті 253 Цивільного кодексу України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.
Як встановлено вище, 23.11.2021 на виконання умов договору про закупівлю продукції №13/21383 від 03.11.2021 позивач здійснив на адресу відповідача поставку товару, що підтверджується підписаною сторонами видатковою накладною №1182 від 23.11.2021 на загальну суму 170 001,00 грн в т.ч. ПДВ.
З огляду на умови п.4.1 договору, укладеного між сторонами спору, а також дату поставки товару, відповідач взяв на себе зобов`язання з оплати 50% вартості отриманого товару (85   000,50грн) протягом 20 робочих днів після поставки продукції на склад покупця, тобто у строк до 21.12.2022.
Натомість, взяті на себе зобов`язання не виконав та доказів сплати виниклої заборгованості до матеріалів справи відповідач не надав. Крім того, фактично в поданій апеляційній скарзі відповідач не заперечував проти факту отримання поставленого товару.
З огляду на наведене, суд апеляційної інстанції вважає обґрунтованим висновок місцевого господарського суду щодо доведеності матеріалами справи порушення відповідачем взятих на себе зобов`язань в частині сплати вартості отриманого товару у повному обсязі та наявності правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача 85 000,50 грн заборгованості за договором №13/21-383 від 03.11.2021.
Щодо доводів апелянта в частині оскарження стягнутих сум інфляційних втрат, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.
Відповідно до ст.509 ЦК зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст.11 цього Кодексу (зокрема з договорів та інших правочинів).
Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч.1 ст.530 ЦК).
Згідно зі статтями 610 та 611 ЦК порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). В разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення (частини 1 та 2 ст.612 ЦК).
Відповідно до ст.625 ЦК боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 07.04.2020 у справі №910/4590/19 виклала висновок, що зобов`язання зі сплати інфляційних та процентів річних є акцесорним, додатковим до основного, залежить від основного зобов`язання і поділяє його долю, а тому вимога про їх сплату є додатковою до основної вимоги.
Інфляційні втрати (індекс споживчих цін) - це показник, який характеризує зміни загального рівня цін на товари і послуги, які купує населення для невиробничого споживання (постанова Верховного Суду від 26.06.2018 у справі №341/915/16-ц).
Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою статистики України, за період прострочення, починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція). При цьому, індекс інфляції нараховується не на кожну дату місяця, а в середньому за місяць.
Невиконання грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається за прострочення, що триває повний місяць, поки існує борг, та може бути визначено з урахуванням положень Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» у наступному місяці. Сума боргу, внесена за період з 1 до 15 числа включно відповідного місяця, індексується за період з урахуванням цього місяця, а якщо суму внесено з 16 до 31 числа місяця, то розрахунок починається з наступного місяця. За аналогією, якщо погашення заборгованості відбулося з 1 по 15 число включно відповідного місяця - інфляційна складова розраховується без урахування цього місяця, а якщо з 16 до 31 числа місяця - інфляційна складова розраховується з урахуванням цього місяця.
Отже, якщо період прострочення виконання грошового зобов`язання складає неповний місяць, то інфляційна складова враховується або не враховується в залежності від математичного округлення періоду прострочення у неповному місяці.
Методику розрахунку інфляційних втрат за неповний місяць прострочення виконання грошового зобов`язання доцільно відобразити, виходячи з математичного підходу до округлення днів у календарному місяці, упродовж якого мало місце прострочення, а саме: час прострочення у неповному місяці більше півмісяця (> 15 днів) = 1 (один) місяць, тому за такий неповний місяць нараховується індекс інфляції на суму боргу; час прострочення у неповному місяці менше або дорівнює половині місяця (від 1, включно з 15 днями) = 0 (нуль), тому за такий неповний місяць інфляційна складова боргу не враховується.
Нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3% річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника, яка полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові (постанови Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 05.07.2019 у справі №905/600/18 та Верховного Суду від 17.07.2018 у справі №904/10242/17, від 04.12.2018 у справі №913/63/18 та від 05.07.2019 у справі №905/600/18, на які посилається позивач).
Судом апеляційної інстанції встановлено, що позивачем було обрано період нарахування, який має місце з дня виникнення прострочення (22.12.2021) та до звернення із позовом (14.03.2023), а також визначено індекси інфляції у відповідні періоди, що відповідають вимогам чинного законодавства України. 
Таким чином, вказаний розрахунок суми інфляційних втрат здійснений позивачем арифметично правильно та відповідає положенням чинного законодавства.
Апелянтом контррозрахунку інфляційних втрат або зазначення періоду чи суми, яка, на його думку, є необґрунтованою, до матеріалів апеляційної скарги надано до було.
Доводи відповідача щодо ненадання позивачем посилань на публікації показників інфляції суд апеляційної інстанції вважає безпідставними, оскільки відповідні відомості є відкритими, загальнодоступними та публікуються Державною службою статистики України.
Стосовно доводів апелянта про те, що обраний позивачем період нарахування є незаконним з огляду на введення в Україні воєнного стану та наявності форс-мажорних обставин, судова колегія зазначає наступне.
Частиною 2 статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» визначено, що форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору, зокрема, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, тощо.
Торгово-промисловою палатою України (ТПП) було оприлюднено лист № 2024/02.0-7.1 від 28.02.2022, яким повідомлено, що військова агресія Російської Федерації проти України є форс-мажорною обставиною (обставиною непереборної сили).
Це означає, що введення воєнного стану на території України є форс-мажором та є підставою для звільнення від відповідальності за порушення договору, але тільки в тому випадку, якщо саме ця обставина стала підставою для невиконання договірних зобов`язань.
Тобто, необхідно довести зв`язок між невиконанням зобов`язань та воєнними діями в Україні.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що невиконання відповідачем зобов`язання з оплати вартості отриманого товару мало місце ще у грудні 2021 року, тому посилання апелянта на те, що у даному випадку мають місце обставини форс-мажору як підстави для звільнення від відповідальності за порушення взятих на себе зобов`язань, не є обґрунтованими та не свідчать про неправильний період розрахунку інфляційних втрат та 3% річних.
Щодо доводів апелянта в частині наявності підстав для зменшення розміру нарахованих відсотків річних та інфляційних втрат, судова колегія зазначає наступне.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що для розрахунку 3% річних позивачем було обрано період нарахування, який має місце з дня виникнення прострочення (22.12.2021) та до звернення із позовом (14.03.2023), що відповідає вимогам чинного законодавства України.
Статтею 233 Господарського кодексу України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.
Частиною 3 ст.553 Цивільного кодексу України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.
Правовий аналіз ст.233 Господарського кодексу і ч.3 ст.551 Цивільного кодексу дає підстави для висновку про те, що право суду зменшити заявлені до стягнення суми штрафних санкцій пов`язане з наявністю виняткових обставин, встановлення яких вимагає надання оцінки поданим учасниками справи доказам та обставинам, якими учасники справи обґрунтовують наявність підстав для зменшення штрафних санкцій, так і запереченням інших учасників щодо такого зменшення. 
При цьому, реалізуючи свої дискреційні повноваження, передбачені статтями 551 Цивільного кодексу України та 233 Господарського кодексу України щодо права зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій, суди повинні забезпечити баланс інтересів сторін справи з урахуванням встановлених обставин справи та не допускати фактичного звільнення від їх сплати без належних правових підстав.
З огляду на наведені мотиви про компенсаційний характер заходів відповідальності у цивільному праві, а також виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір як неустойки, штрафу, так і процентів річних за час затримки розрахунку відповідно до статті 625 ЦК України, оскільки всі вони спрямовані на відновлення майнової сфери боржника. 
Верховний Суд неодноразово наголошував, що нарахування інфляційних втрат та 3% річних на суму боргу входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові (постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019 у справах №703/2718/16-ц та №646/14523/15-ц, постанови Верховного Суду від 04.10.2019 у справі №915/880/18, від 26.09.19 у справі №912/48/19, від 18.09.2019 у справі №908/1379/17 тощо).
Отже, з урахуванням конкретних обставин справи, які мають юридичне значення, та, зокрема, зазначених вище критеріїв, суд може зменшити загальний розмір відсотків річних та інфляційних витрат як відповідальності за час прострочення грошового зобов`язання.
В обґрунтування доводів щодо зменшення заявлених до стягнення сум відповідач зазначає, що своїми діями не заподіяв позивачеві жодних збитків.  
Також відповідач посилається на те, що перебуває у процесі приватизації, тому надмірне стягнення штрафних санкцій може зменшити економічну привабливість відповідного господарського суб`єкта.
Судова колегія вважає за необхідне зазначити, що укладення суб`єктом господарювання з іншим учасником господарських відносин договору із погодженням його умов, що визначені на розсуд сторін з урахуванням вимог Господарського кодексу та Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості, зобов`язує сторони виконувати зобов`язання за цим договором належним чином.
Суб`єкти господарських правовідносин, які реалізують своє право на заняття підприємницькою діяльністю як самостійної, ініціативної, систематичної, здійснюваної на власний ризик господарської діяльності з метою досягнення економічних і соціальних результатів, одержання прибутку, користуються самостійним формуванням програми діяльності, вибору постачальників і споживачів продукції, комерційного розрахунку та необмежені у виникненні комерційного ризику та його можливості виникнення негативних наслідків.
Зменшення заявленого розміру відсотків річних та інфляційних втрат, який нараховується за неналежне виконання стороною свої зобов`язань, кореспондується із обов`язком сторони, до якої така санкція застосовується, довести те, що вона не бажала вчинення таких порушень, що вони були зумовлені винятковими обставинами та не завдали значних збитків контрагенту на підставі належних і допустимих доказів.
Відповідачем не доведено, що заявлена позивачем сума  відсотків річних та інфляційних втрат є непомірним тягарем для підприємства, а також може призвести до подальшого здійснення господарської діяльності.
Крім того, апелянтом також не доведено, що майновий стан позивача перебуває у кращому становищі, аніж відповідне положення відповідача.
Матеріали справи не містять доказів того, що відповідач вчинював дії, спрямовані на належне виконання взятих на себе зобов`язань перед позивачем, а також досудове врегулювання спору.
Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що загальною ознакою цивільно-правової відповідальності є її компенсаторний характер. Заходи цивільно-правової відповідальності спрямовані не на покарання боржника, а на відновлення майнової сфери потерпілого від правопорушення.  
Інститут зменшення неустойки судом є ефективним механізмом забезпечення балансу інтересів сторін порушеного зобов`язання. 
Враховуючи те, що оплата поставленого товару тривалий час відповідачем не здійснювалась, а також зважаючи на відсутність в матеріалах справи доказів вчинення відповідачем дій, спрямованих на мінімізування наслідків порушення взятих на себе зобов`язань або наміру погодження іншого терміну виконання зобов`язання, та беручи до уваги необхідність дотримання балансу інтересів сторін, компенсаторного характеру заходів відповідальності, судова колегія дійшла висновку щодо відсутності правових підстав для зменшення розміру нарахованих відсотків річних та інфляційних втрат.
Таким чином, доводи апеляційної скарги не знайшли своє підтвердження при перегляді оскаржуваного судового рішення та не є підставою для його скасування.
З огляду на викладене, враховуючи, що місцевий господарський суд забезпечив дотримання вимог чинного законодавства щодо всебічного, повного та об`єктивного дослідження усіх фактичних обставин справи та дав належну правову оцінку наявним у матеріалах справи доказам, а також те, що доводи апелянта не є підставою для скасування рішення суду, ухваленого з дотриманням норм процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а оскаржуване рішення господарського суду Харківської області від 15.05.2023 у справі №922/1029/23 слід залишити без змін.
Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати за подання апеляційної скарги покладаються на апелянта.
Керуючись статтями 129, 269, п.1 ч.1 ст. 275, 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд –

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українські енергетичні машини" (вх. №1079 Х/2) на рішення господарського суду Харківської області від 15.05.2023 у справі №922/1029/23 залишити без задоволення.
Рішення господарського суду Харківської області від 15.05.2023 у справі №922/1029/23 – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, порядок і строки оскарження до Верховного Суду встановлені статтями 286-289 ГПК України.
Повний текст постанови складено   21.09.2023 

Головуючий суддя                                                                     Н.В. Гребенюк

Суддя                                                                                           М.М. Слободін  

Суддя                                                                                           І.А. Шутенко