Справа № 464/2175/23                                Головуючий у 1 інстанції: Шашурін Г.О. 
Провадження № 33/811/828/23                 Доповідач: Белена А. В. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2023 року Львівський апеляційний суд у складі:
судді – Белени А.В.,
з участю особи, яку притягнуто до адміністративної 
відповідальності, –  ОСОБА_1 ,
потерпілого –  ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м.Львові справу про адміністративне правопорушення щодо  ОСОБА_1 , ст.ст. 122-4, 124 КУпАП за апеляційною скаргою на постанову судді Сихівського районного суду м.Львовавід 01 червня 2023 року,
встановив :
Постановою Сихівського районного суду м.Львовавід 01.06.2023 року,
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених  ст.ст.124, 122-4 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок на користь держави.
ОСОБА_1 , визнаний винним у тому, що він 25 березня 2023 року о 09:40 год, м.Львів, вул.Вигін, 1, керуючи автомобілем марки «Volkswagen Passat», номерний знак НОМЕР_2 , під час руху заднім ходом не переконався в безпеці маневру, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем марки «Volkswagen Jetta», номерний знак НОМЕР_3 . У результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобіль потерпілого отримав технічні пошкодження. Окрім цього,  ОСОБА_1  будучи причетним до вказаної дорожньо-транспортної пригоди, залишив місце події та не повідомив про це підрозділ поліції. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги пунктів 2.10а; 10.9 Правил дорожнього руху України.
Оскільки до суду надійшли дві справи про вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених ст.124 КУпАП та ст.122-4 КУпАП, та такі розглядались одним і тим же органом (посадовою особою), то відповідно до ст.36 КУпАП суддя об`єднав справи № 464/2175/23 та № 464/2177/23 в одне провадження та присвоїв № 464/2175/23.
На постанову судді Сиворіг В.О. подав апеляційну скаргу в якій просить: скасувати постанову та закрити провадження п. 1 ст. 247 КУпАП.
В обґрунтування своїх апеляційних вимог апелянт покликається на те, що суд першої інстанції, не взявши до уваги викладені ОСОБА_1 аргументи, прийняв необгрунтоване рішення про притягнення його до адміністративної відповідальності, при цьому грубо порушив вимоги як міжнародного, так і конституційного, так і адміністративного законодавства України. Відтак, судом була винесена Постанова про притягнення до адміністративної відповідальності від 01.06.2023 року. На думку апелянта, не маючи елементарних понять у дослідженні доказів, які стосуються механізму дослідження ДТП, суд прийшов до переконання у його винуватості у скоєнні ДТП, що розглядається.
Зазначає, що 25 березня 2023 року орієнтовно о 09 годині 40 хвилин,  ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Volksvagen Passat» реєстраційний номер  НОМЕР_2 у м. Львові по вулиці Вигін в районі будинку № 1 та, виконуючи складні маневри, рухався ним від місця стоянки спочатку заднім ходом, а потім вперед. Під час руху як заднім ходом, так і вперед, жодних контактувань із іншими транспортними засобами не допустив. Через деякий час до нього прибули працівники поліції і повідомили, що у вищевказаний час керований ОСОБА_1 , транспортний засіб при русі заднім ходом скоїв наїзд на припаркований автомобіль «Volksvagen Jetta» реєстраційний номер НОМЕР_3 . 
Апелянт заперечив цей факт і повідомив, що жодного наїзду на ніякий транспортний засіб не скоював. Як доказ представив свій автомобіль «Volksvagen Passat», реєстраційний номер НОМЕР_2 (фотознімки додаються), на якому були відсутні будь-які сліди, які б вказували на його причетність до контактування із іншим транспортним засобом або іншими об?єктами. 
Крім цього, як видно із фотознімку автомобіля «Volksvagen Jetta» реєстраційний номер НОМЕР_3 , вм?ятина його передніх правих дверей розташована під кутом порядку 45 градусів до площини поверхні дороги. А це означає, що якщо б автомобіль  ОСОБА_1 «Volksvagen Passat» реєстраційний номер НОМЕР_2 скоїв на нього наїзд, то вм?ятина повинна була б бути розташована перпендикулярно до площини поверхні дороги за умови контактування із крайнім лівим або крайнім правим ребром багажного відділення, або паралельно до площини поверхні дороги за умови контактування із заднім бампером. 
Вказує, що з метою перевірки на технічну спроможність можливості контактування між автомобілями «Volksvagen Passat» реєстраційний номер НОМЕР_2 та «Volksvagen Jetta» реєстраційний номер НОМЕР_3 я клопотав перед працівниками поліції про призначення судової транспортної трасологічної експертизи, яка б дала відповідь на основне питання: чи відбулося контактування між нашими автомобілями, чи ні і якщо відбулося то якими частинами та яким чином? У цьому йому було відмовлено. 
Зазначає , що працівники поліції, не довівши належними та допустимими доказами причетності  ОСОБА_1 до наїзду на автомобіль «Volksvagen Jetta» реєстраційний номер НОМЕР_3 , склали на останнього два протоколи про адміністративні правопорушення, відповідно передбачені ст. 124 КУпАП та 122-4 КУпАП, із фабулами яких він категорично не згідний, оскільки жодних правопорушень не допускав.
В судовому засіданні ОСОБА_1 подав клопотання про пом`якшення міри покарання, в якому просить змінити оскаржувану постанову в частині накладення адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортним засобом строком на 1 (один) рік та застосувати до нього штрафні санкції у межах встановлених ст. ст. 124, 122-4 КУпАП.
Заслухавши в судовому засіданні пояснення ОСОБА_1 про задоволення апеляційної скарги, пояснення потерпілого ОСОБА_2 ,який заперечував проти апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що апеляційна скарга частковому задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно з вимогами ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Водночас, положеннями ст. 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.
Всупереч тверджень апеляційної скарги ці вимоги закону судом першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 були дотримані, а висновок судді про доведеність винуватості останнього у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ст. 122-4 КУпАП, за обставин, викладених у протоколах та постанові судді, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується зібраними по справі доказами у їх сукупності.
Такий висновок підтверджується сукупністю зібраних і перевірених у судовому засіданні доказів, яким суд першої інстанції дав належну правову оцінку і навів у постанові, зокрема даними, що підтверджується сукупністю доказів, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 026248 від 28.03.2023 року, який складений уповноваженими на те посадовими особами та відповідає вимогам ст. 256 КУпАП., який ОСОБА_1  підписав ( а.с. 1); протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 026247 від 28.03.2023 року, який складений уповноваженими на те посадовими особами та відповідає вимогам ст. 256 КУпАП ( а.с. 32); схемою місця ДТП від 25.03.2023 року о 09 год. 00 хв. на вул. Вигін,1, м. Львів ( а.с. 3); рапортом поліцейського взводу 2 роти 3 батальйону 3 УПП у Львівській області ДПП капітана поліції Сорокіна Ю.І. від 25 березня 2023 року ( а.с. 4); письмовими поясненнями потерпілого  ОСОБА_2 від 25 березня 2023 року ( а.с. 6); письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 28 березня 2023 року (а.с. 5);письмовими поясненнями свідка ОСОБА_3 від 27 березня 2023 року ( а.с. 14).
Наведені докази, є належними, допустимими і достовірними, оскільки отримані з передбачених законом джерел, у передбачений законом спосіб, узгоджуються між собою як в цілому, так і в деталях, та доповнюють один одного.
Досліджені та перевірені обставини у їх сукупності, поза розумним сумнівом свідчать про винуватість ОСОБА_1 , у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 КУпАП, 122-4 КУпАП , а саме у порушенні ним, як учасником дорожнього руху ПДР України, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна та узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року).
Спираючись на встановлені фактичні обставини даного адміністративного провадження, які підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 КУпАП, 122-4 КУпАП є доведеною поза розумним сумнівом.
Статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.
Зокрема, відповідно пункту 10.9 Правил дорожнього руху України визначено, що під час руху транспортного засобу заднім ходом водій не повинен створювати небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху. Для забезпечення безпеки руху він у разі потреби повинен звернутися за допомогою до інших осіб.
         Також статтею 122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено відповідальність за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.
Так підпунктом «а» п. 2.10 Правил дорожнього руху України визначено, що у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди.
З огляду на вищевикладене, твердження апелянта щодо відсутності в його діяхскладу адміністративних правопорушень, передбачених  ст. 124 КУпАП, ст. 122-4 КУпАП  не узгоджуються із матеріалами адміністративного провадження та наявними в них доказами.
Зібрані у справі докази в їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для прийняття рішення про наявність у діях  ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. ст. 122-4, 124  КУпАП. Суддя відповідно до ст. ст. 245, 280 КУпАП повно та всебічно з`ясував усі обставини, що мали значення для правильного вирішення справи.
А тому твердження апелянта про те, що оскаржувана постанова прийнята з порушенням норм як міжнародного, так і конституційного, так і адміністративного законодавства України, судом неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи та фактичний їх виклад не відповідає обставинам справи, а тому така підлягає скасуванню – не відповідають дійсності. 
Апеляційна скарга не містить правових підстав для скасування судового рішення, а апеляційні вимоги були предметом розгляду в суді першої інстанції
Потерпілий  ОСОБА_2 ,в судовому засіданні надав пояснення, в яких вказав, що про ДТП йому повідомив сусід ОСОБА_3 , який став свідком цього випадку. Останній стверджував, що людина, яка керувала автомобілем марки «Volkswagen Passat», здавивши назад, здійснила наїзд на автомобіль потерпілого марки «Volkswagen Jetta» та покинула місце дорожньої пригоди. Також, потерпілий ОСОБА_2 зазначив, що даний свідок був допитаний в суді першої інстанції. 
В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 вказав, що можливо і він здійснив дану дорожньо-транспортну пригоду та , виїжджаючи заднім ходом не помітив, що зачепив чиюсь машину, а тому спокійно поїхав по справах. Наголошував, що якби щось таке здійснив та помітив, то б обов`язково зупинив свій транспортний засіб, повідомив про дорожньо-транспортну пригоду уповноважений підрозділ Національної поліції та зачекав на прибуття поліцейських. Вказував, що мети покидати місце ДТП, щоб уникнути адміністративної відповідальності, він не мав.
Таким чином, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції було вірно встановлено, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які спростовують відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, а доводи апеляційної скарги є безпідставними та необґрунтованими.
Доводи викладені у клопотанні про пом`якшення міри покарання ОСОБА_1 про те, що від його дій не настало значних матеріальних збитків, потерпілих немає, вперше притягується до адміністративної відповідальності, є людина похилого віку і йому для трудової діяльності необхідний автомобільний транспорт, тобто необхідні права водія, суд апеляційної інстанції сприймає, як обставини що пом`якшують відповідальність за вчинене правопорушення. 
З огляду на зазначене вище вважаю, що підстави для часткового задоволення апеляційної скарги та зміни постанови в частині накладення стягнення наявні, з огляду на наступне.
Обставини, які б виключали провадження в справі, відповідно до ст. 247 КУпАП, відсутні.
У відповідності до ст. 23 КУпАП метою адміністративного стягнення є виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України; при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руку, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі (ст.33 КУпАП).
Обставинами, що пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення, зокрема, є: 1) щире розкаяння винного; 2) відвернення винним шкідливих наслідків правопорушення, добровільне відшкодування збитків або усунення заподіяної шкоди (п.п.1,2 ч.1 ст.34 КУпАП).
Так, санкція статті 124 КУпАП передбачає накладення штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року. 
Санкція статті 122-4 КУпАП передбачає відповідальність у виді штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від одного до двох років, або адміністративний арешт на строк від десяти до п`ятнадцяти діб.
Порушення ОСОБА_1  вимог пунктів 2.10а; 10.9 Правил дорожнього руху України мало місце, однак, внаслідок порушення не настало шкідливих наслідків, з огляду на це та особу ОСОБА_1 , який має потребу у керуванні транспортним засобом, як людина похилого віку та для забезпечення його робочих цілей, як адвоката, суд вважає можливим замінити стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами на штраф, з врахуванням вимог ст. 36 КУпАП щодо накладення стягнення при вчинені кількох адміністративних правопорушень. 
Покликання апелянта про неповне з`ясування обставин події не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду, а тому суд не бере їх до уваги.
Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.
Таким чином апеляційна скарга не містить правових підстав для скасування судового рішення по даній справі.
Порушень норм матеріального чи процесуального права при розгляді справи судом першої інстанції допущено не було.
З огляду на викладене апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість апеляційної скарги і вважає, що підстав для скасування постанови судді немає.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,-

постановив :

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 – задовольнити частково.
Постанову судді Сихівського районного суду м.Львовавід 01 червня 2023 року, в справі про адміністративні правопорушення щодо  ОСОБА_1 , ст. 124 ,122-4, ст. 36 КУпАП, – змінити в частині призначення покарання.
Відповідно до ст. 36 КУпАП накласти на ОСОБА_1 остаточне адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3 400 ( три тисячі чотириста) гривень.
Постанова є остаточною, оскарженню не підлягає.

Суддя Альберт БЕЛЕНА