П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/4292/23 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Чевилюк З.А.   
Суддя-доповідач -  Залімський І. Г.   
19 липня 2023 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Залімського І. Г. 
суддів:  Сушка О.О.  Мацького Є.М. , 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 30 травня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Хмельницькій області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), заступника начальника відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Хмельницькій області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Кота Андрія Михайловича про визнання рішення, дій та бездіяльності протиправними, зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 звернулась до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області з позовом до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Хмельницькій області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), заступника начальника відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Хмельницькій області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Кота Андрія Михайловича, у якому просила суд:
- визнати рішення та бездіяльність Відділу примусового виконання рішень Управління з забезпечення примусового виконання рішень у Хмельницькій області Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) та заступника начальника цього відділу Кота Андрія Михайловича завідомо протиправними щодо: надсилання постанови від 22.02.2023 року з порушенням законодавчого строку; тривалого понад 10 років, не вчинення жодних виконавчих дій за виконавчим листом у справі, позбавлення позивача участі у виконавчому провадженні; виготовлення оскаржуваної постанови від 22.02.2023 року шрифтом 6-8 всупереч вимог п.7.2 ДСТУ 4163:2020 «Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлення документів»; ігнорування проваджень у Хмельницькому міськрайсуді за заявами від 01.05.2022 року та від 27.12.2020 року, що подані в порядку ст.383 КАС, справа №2а-35/10;
- скасувати постанову від 22.02.2023 року ВП №31977373 про закінчення виконавчого провадження, що перешкоджає двом провадженням в Хмельницькому міськрайсуді за заявами позивача від 01.05.2022 року та 27.12.2020 року, справа №2а-35/10;
- зобов`язати відповідачів відшкодувати позивачу моральну шкоду у розмірі 1500000 грн.
Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 30.05.2023 позов задоволено частково, ухвалено:
- визнати дії Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Хмельницькій області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), заступника начальника Кота Андрія Михайловича щодо несвоєчасного надіслання постанови від 22.02.2023 року вчиненими з порушенням законодавчо встановленого строку;
- в задоволені решти позовних вимог відмовити.
Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням у частині відмови у задоволенні позову, позивач подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 30.05.2023 скасувати, прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неповного з`ясування обставин справи і, як наслідок, невірного вирішення справи та прийняття необґрунтованого рішення.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що відповідачі не вжили належних та достатніх заходів для повного виконання постанови Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 03.02.2010 та додаткової постанови Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 08.04.2010 по справі № 2а-35/10.
Позивач зауважує, що суд першої інстанції належним чином не обґрунтував підстав та мотивів відмови у задоволення позовних вимог, на надав оцінки аргументам позивача у цій частині, зокрема, що тривалого не вчинення відповідачами дій для повного виконання постанови Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 03.02.2010 та додаткової постанови Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 08.04.2010 по справі № 2а-35/10, вибіркового дослідив надані докази, проігнорував її доводи щодо вчинення відповідачами службового підроблення.
Також позивач наголосила на тому, що згідно із постановою від 22.02.2023 року ВП №31977373 виконавче провадження закінчено з підстав, які не передбачені Законом України "Про виконавче провадження". Провадження за заявами позивача у справах 2а-35/10 не закінчені. Відповідачем не усунуто недоліки щодо нечитабельності постанови від 22.02.2023 року ВП №31977373.
Крім того, позивач зауважила, що спірною рішеннями та бездіяльністю відповідачів, шляхом усунення її від участі у виконавчому провадженні, їй нанесена моральна шкода. Вимоги про стягнення моральної шкоди є похідними від решти позовних вимог, а тому мають бути задоволені, у зв`язку із порушеннями відповідачами прав позивача.
Відповідачі подали відзиви на апеляційну скаргу позивача в якому вказали на законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог, а також на безпідставність доводів апеляційної скарги. Зауважили, що у межах спірних правовідносин відповідачі не допустили порушень прав позивача, адже у межах виконавчого провадження №31977373 вжили вичерпних заходів для виконання Головним управлінням Пенсійного фонду України у Хмельницькій області постанови Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 03.02.2010 та додаткової постанови Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 08.04.2010 по справі № 2а-35/10. 
Вказано, що накладення та стягнення штрафів на боржника у ВП №31977373, а також направлення повідомлення в поліцію здійснені ще у 2014 році. З огляду на повне виконання вказаних судових рішень, правомірно прийнято постанову від 22.02.2023 ВП №31977373 про закінчення виконавчого провадження на підставі п.9 ч.1 ст.39, ст.40 Закону України "Про виконавче провадження". Одразу після отримання інформації про те, що постанова від 22.02.2023 ВП №31977373 про закінчення виконавчого провадження є нечитабельною для ОСОБА_1 , повторно роздруковано з АСВП та направлено позивачу таку постанову.
Щодо вимоги про стягнення моральної шкоди вказано, що такі не підлягають задоволенню з огляду на недоведеність позивачем заподіяння їй моральної шкоди у межах спірних правовідносин. Посилання позивача на усунення її від участі у виконавчому провадженні, їй нанесена моральна шкода є безпідставними, адже з 2021 року позивач одного разу не ознайомлювалась із матеріалами виконавчого провадження, після отримання інформації про те, що постанова від 22.02.2023 року ВП №31977373 про закінчення виконавчого провадження є нечитабельною для ОСОБА_1 , повторно роздруковано з АСВП та направлено позивачу таку постанову.
Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
З матеріалів апеляційної скарги встановлено, що позивач фактично погодилася із висновками суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог, а тому, керуючись положеннями ч.1 ст.308 КАС України, колегія суддів здійснювала перегляд оскаржуваного судового рішення в межах апеляційної скарги позивача.
Відповідач в судове засідання повноважного представника не направив, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи.
Позивач в судовому засіданні повідомила, що не отримала ухвалу постановлену за результатом розгляду її заяви від 17.07.2023 про відвід колегії суддів.
Суд пояснив позивачу, що ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 18.07.2023 відмовлено у задоволенні її заяви від 17.07.2023 про відвід колегії суддів, копію ухвали направлено позивачу.
З огляду на неотримання позивачем вказаної ухвали Сьомого апеляційного адміністративного суду від 18.07.2023, суд оголосив зміст такої ухвали у судовому засіданні.
Після оголошення ухвали Сьомого апеляційного адміністративного суду від 18.07.2023 позивач заявила клопотання про надання їй часу для оформлення нової заяви про відвід, вказавши, що має підстави для подання заяви про відвід колегії суддів.
Відповідно до ч.3 ст.39 КАС України відвід (самовідвід) повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Заявляти відвід (самовідвід) після цього дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів з дня, коли заявник дізнався про таку підставу.
Суд ухвалою, без виходу до нарадчої кімнати, залишає заяву про відвід, яка повторно подана з тих самих підстав, без розгляду.
Суд попросив позивача уточнити з яких підстав вона має намір заявити відвід колегії суддів та обґрунтувати винятковість такого випадку, а також пояснив, що розгляд даної справи здійснюється у скорочені строки.
Позивач наполягала на тому, що має підстави для подання заяви про відвід колегії суддів, однак відмовилась вказати підстави для відводу колегії суддів та пояснити, що наявний винятковий випадок, коли про підставу відводу (самовідводу) її не могло бути відомо до спливу загального строку подання заяви про відвід.
У зв`язку із наведеним суд розцінив клопотання позивача про надання їй часу для оформлення нової заяви про відвід як необґрунтоване та протокольною ухвалою відмовив у задоволенні такого клопотання.
Після переходу до розгляду справи по суті, суд запропонував позивачу надати пояснення по суті спору та доводів апеляційної скарги.
Однак, позивач відмовилась надавати пояснення по суті спору та заявила клопотання про надання їй часу для реалізації права на правову допомогу.
Відповідно до ч.7 ст.287 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справу у десятиденний строк після закінчення строку на апеляційне оскарження з повідомленням учасників справи.
Суд зауважує, що позивач завчасно була повідомлена про розгляд даної справи та мала достатньо часу для реалізації права на правову допомогу, також позивач не обґрунтувала неможливості вчинення дій для реалізації права на правову допомогу до судового засідання у даній справі.
З огляду необґрунтованість клопотання позивача про надання їй часу для реалізації права на правову допомогу та скорочені строки розгляду даної справи, суд протокольною ухвалою відмовив у задоволенні такого клопотання.
Після відмови у задоволенні клопотання позивача про надання їй часу для реалізації права на правову допомогу, суд запропонував позивачу надати пояснення по суті спору та апеляційної скарги.
Однак, позивач не надавала пояснення по суті спору та повторно заявляла ідентичне клопотання про надання їй часу для реалізації права на правову допомогу.
Відповідно до ч.3 ст.2 КАС України основними засадами (принципами) адміністративного судочинства є: 1) верховенство права; 2) рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; 3) гласність і відкритість судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; 4) змагальність сторін, диспозитивність та офіційне з`ясування всіх обставин у справі; 5) обов`язковість судового рішення; 6) забезпечення права на апеляційний перегляд справи; 7) забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, визначених законом; 8) розумність строків розгляду справи судом; 9) неприпустимість зловживання процесуальними правами; 10) відшкодування судових витрат фізичних та юридичних осіб, на користь яких ухвалене судове рішення.
Згідно із ст.45 КАС України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається.
З урахуванням конкретних обставин справи суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню адміністративного судочинства, зокрема, подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, які спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення.
Суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання учасником судового процесу його процесуальними правами, суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом.
Подання позивачем ідентичних клопотань про надання їй часу для реалізації права на правову допомогу суд розцінює як подання клопотання для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, що з огляду також і на відмову позивача надавити пояснення по суду справи, вказує на зловживання позивачем процесуальними правами.
Відповідно до ч.3 ст.268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.
Враховуючи, що вказане зловживання позивачем процесуальними правами об`єктивно унеможливлює розгляд справи у строк, встановлений ч.7 ст.287 КАС України, та зважаючи на неявку представника відповідача, суд дійшов висновку про необхідність продовження апеляційного розгляду даної справи у порядку письмового провадження з метою дотримання встановлених строків апеляційного розгляду даної справи.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Встановлено, що постановою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 03 лютого 2010 року у справі № 2а-35/10, з урахуванням постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 17.11.2011, позов задоволено частково та ухвалено: зобов`язати управління Пенсійного фонду України в м. Хмельницькому усунути порушення страхувальником – ДП ДАК "Хліб України" сплату внесків з усієї заробітної плати ОСОБА_1 за липень-грудень 2000 року помісячно, з урахуванням сум заборгованої і виплаченої за рішенням суду заробітної плати за місяцями її нарахування з урахуванням сум компенсації за ставками страхових внесків на час їх справляння, забезпечивши право позивача на перерахунок пенсії за віком.
08.04.2010 Хмельницьким міськрайонним судом Хмельницької області винесено додаткову постанову у справі № 2а-3510, якою доповнено резолютивну частину постанови про зобов`язання управління Пенсійного фонду України в м. Хмельницькому усунути порушення страхувальником – ДП ДАК "Хліб України" сплату внесків з усієї заробітної плати ОСОБА_1 за липень-грудень 2000 року помісячно реченням за місяцями її нарахування та за ставками й максимальними обмеженнями на час їх справляння - за липень 2000 року - 1812,64 грн, за серпень – 1391,21 грн, за вересень 2000 року 869,46 грн, за жовтень 884 грн, за листопад 882,53 грн, за грудень 1290,38 грн, з урахуванням сум заборгованої і виплаченої за рішенням суду заробітної плати за місяцями її нарахування з урахуванням сум компенсації за ставками страхових внесків на час їх справляння, забезпечивши право позивача на перерахунок пенсії за віком. 
Для виконання вказаних рішень судом видано виконавчого листа Хмельницького міськрайонного суду №2а-35/10 від 04.01.2012 року.
03.04.2012 року державний виконавець відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Лабчук Р.М. виніс постанову про відкриття виконавчого провадження №31977373 з примусового виконання виконавчого листа Хмельницького міськрайонного суду №2а-35/10 від 04.01.2012 року та надав строк боржнику на самостійне виконання рішення.
18.05.2012 року відділом примусового виконання рішень УДВС отримано лист від Управління ПФУ в м, Хмельницькому №9223/06 від 14.05.2012 року, у якому повідомлено про неможливість виконання рішення суду, оскільки страхувальник ДП ДАК "Хліб України" за юридичною адресою відсутній.
10.01.2013 року відповідно до вимог статей 5, 11, 75, 89 Закону України “Про виконавче провадження” на боржника накладено штраф в сумі 680 грн. Постанова боржником оскаржена в судовому порядку. Судом відмовлено в задоволені скарги, а постанова про накладення штрафу залишена в силі. Штраф стягнуто в межах виконавчого провадження.
Вимогою державного виконавця від 09.10.2014 року зобов`язано боржника в строк до 14.10.2014 року виконати рішення суду. Накладено штраф у розмірі 1360 грн, який стягнуто у встановленому порядку.
11.05.2016 направлено вимогу боржнику, якою зобов`язано виконати рішення суду у спосіб і порядок визначений виконавчим документом.
27.07.2016 державний виконавець звернувся до Управління Держпраці в Хмельницькій області з листом про залучення спеціаліста для проведення виконавчих дій та надання висновку щодо нарахування та сплати соціальних внесків по рішенню суду.
До державного виконавця надійшло скарга, в якій ОСОБА_1 просила надати їй можливість сплатити страхові внески на виконання рішення суду замість ДП ДАК «Хліб України»,
08.08.2016 до Управління ПФУ в м. Хмельницькому направлено лист щодо можливості ОСОБА_1 сплатити страхові внески на виконання рішення суду замість ДП ДАК «Хліб України».
23.08.2016 до державного виконавця надійшла відповідь від Управління Держпраці в Хмельницькій області на встановлено, що Управління Держпраці в Хмельницькій області не наділено повноваженнями перевірки нарахування та сплати соціальних внесків.
13.09.2016 до державного виконавця надійшла відповідь з Управління ПФУ в м. Хмельницькому на лист від 08.08.2016 про неможливість ОСОБА_1 , сплатити страхові внески на виконання рішення суду замість ДП ДАК «Хліб України».
04.11.2016 до Пенсійного фонду України направлено лист щодо можливості ОСОБА_1 сплатити страхові внески на виконання рішення суду замість ДП ДАК «Хліб України».
20.12.2016 до державного виконавця надійшла відповідь з Пенсійного фонду України на лист від 04.11.2016 про неможливість ОСОБА_1 сплатити страхові внески на виконання рішення суду замість ДП ДАК «Хліб України».
31.03.2020 державним виконавцем направлено запит до Головного управління ПФУ в Хмельницькій області про надання інформації щодо виконання рішення суду.
31.03.2020 державний виконавець звернувся до суду із запитом щодо розгляду подання від 05.04.2019 про заміну сторони виконавчого провадження.
08.04.2020 до державного виконавця надійшла відповідь від Головного управління ПФУ в Хмельницькій області щодо виконання рішення суду.
13.05.2020 до державного виконавця з Хмельницького міськрайонного суду надійшла ухвала від 24.10.2019 про заміну сторони виконавчого провадження боржника.
13.05.2020 державним виконавцем винесено постанову про заміну сторони виконавчого провадження боржника з Управління ПФУ в м. Хмельницькому на його правонаступника Головне управління ПФУ в Хмельницькій області та направлено вимогу боржнику про виконання рішення суду.
22.05.2020 до державного виконавця надійшла відповідь, від боржника про виконання рішення суду.
Стягувач ОСОБА_1 зверталась до суду про встановлення судового контролю за виконанням зазначеного рішення суду.
30.01.2023 направлено вимогу боржнику про виконання рішення суду.
14.02.2023 до державного виконавця від боржника надійшла відповідь на вимогу. До відповіді додано довідку від 07.11.2022 та копію постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду №2а-35/10 від 20.12.2022.
Проаналізувавши постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду №2а-35/10 від 20.12.2022 державний виконавець дійшов висновку про те, що рішення суду виконано фактично, у зв`язку із чим прийняв постанову від 22.02.2023 ВП №31977373 про закінчення виконавчого провадження на підставі п.9 ч.1 ст.39, ст.40 Закону України "Про виконавче провадження".
Вказану постанову направлено позивачу 03.03.2023.
Після отримання інформації від ОСОБА_1 про те, що постанова від 22.02.2023 ВП №31977373 про закінчення виконавчого провадження є нечитабельною для ОСОБА_1 , державним виконавцем повторно роздруковано з АСВП та направлено позивачу таку постанову.
Позивач звернулась до суду, вважаючи протиправними постанову від 22.02.2023 року ВП №31977373 про закінчення виконавчого провадження, а також бездіяльність відповідачів щодо: надсилання постанови від 22.02.2023 року з порушенням законодавчого строку; тривалого понад 10 років, не вчинення жодних виконавчих дій за виконавчим листом у справі, позбавлення позивача участі у виконавчому провадженні; виготовлення оскаржуваної постанови від 22.02.2023 року шрифтом 6-8 всупереч вимог п.7.2 ДСТУ 4163:2020 «Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлення документів»; ігнорування проваджень у Хмельницькому міськрайсуді за заявами від 01.05.2022 року та від 27.12.2020 року, що подані в порядку ст.383 КАС, справа №2а-35/10.
Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що незаконність рішень, дій та бездіяльності Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Хмельницькій області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), заступника начальника Кота Андрія Михайловича не знайшла свого підтвердження в судовому засіданні. Зважаючи на порядок повідомлення учасників судового процесу, який передбачений процесуальним законом, ухилення державної виконавчої служби від явки до суду, ігнорування судових засідань не знайшли підтвердження в судовому засіданні щодо судових проваджень по здійсненню контролю за виконанням рішення. Підстави для скасування постанови від 22.02.2023 про закінчення виконавчого провадження у суду відсутні. Незаперечним є факт несвоєчасного отримання позивачем оскаржуваної постанови та усунення недоліків її нечитабельності в ході розгляду справи по суті. Розмір та підстави заподіяння моральної шкоди позивачу не доведені належними та допустимими доказами, а тому не можуть бути задоволені судом.
Колегія суддів погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції та враховує наступне.
Стаття 1 Закону України "Про виконавче провадження" визначає, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Згідно із ч.1 ст.11 Закону України "Про виконавче провадження" строки у виконавчому провадженні - це періоди часу, в межах яких учасники виконавчого провадження зобов`язані або мають право прийняти рішення або вчинити дію.
Строки у виконавчому провадженні встановлюються законом, а якщо вони не визначені законом – встановлюються виконавцем.
Відповідно до ст.18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Згідно із ст.63 Закону України "Про виконавче провадження" за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.
У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.
Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.
У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.
У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.
Згідно із ч.1 ст.39 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.
Апеляційний суд зауважує, що за постановою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 03.02.2010 та додатковою постановою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 08.04.2010 по справі 2а-35/10 боржник зобов`язаний особисто усунути порушення прав позивача.
Тому, у рамках виконавчого провадження №31977373 державний виконавець уповноважений діяти в межах ст.63 Закону України "Про виконавче провадження" та має права вживати не заходів щодо безпосереднього примусового виконання рішення.
Аналіз матеріалів справи свідчить, що державним виконавцем у рамках виконавчого провадження №31977373 вчинені дії, передбачені ст.63 Закону України "Про виконавче провадження".
Також судом не встановлено, а позивачем не доведеного того, що відповідачі перешкоджали позивачу брати участь у виконавчому провадженні.
Таким чином, апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності Відділу примусового виконання рішень Управління з забезпечення примусового виконання рішень у Хмельницькій області Центрального міжрегіонального управління юстиції (м.Київ) та заступника начальника цього відділу Кота Андрія Михайловича  щодо тривалого понад 10 років, не вчинення жодних виконавчих дій за виконавчим листом у справі, позбавлення позивача участі у виконавчому провадженні.
Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 20.12.2022 у справі №2а-35/10  відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 від 31.08.2020 про зобов`язання відповідача – Управління Пенсійного фонду у місті Хмельницькому подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення та додаткового рішення у справі №2а-35/10.
За змістом постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 20.12.2022 у справі №2а-35/10 встановлено фактичне виконання постанови Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 03.02.2010 та додаткової постанови Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 08.04.2010 у справі №2а-35/10 про, що свідчить проведений Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 03.02.2010 з урахуванням зміни в індивідуальних відомостях про застраховану особу ОСОБА_1 та сплати ДП ДАК "Хліб України" внесків з усієї заробітної плати позивача. 
Так, на виконання постанови Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 03.02.2010 та додаткової постанови Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 08.04.2010 у справі №2а-35/10 Головне управління ПФУ в Хмельницькій області з метою усунення порушення страхувальником – ДП ДАК «Хліб України» сплату внесків з усієї заробітної плати ОСОБА_1 за липень – грудень 2000 року помісячно за місяцями її нарахування та за ставками й максимальними обмеженнями на час їх справляння - за липень 2000 року - 1812,64 грн, за серпень – 1391,21 грн, за вересень 2000 року 869,46 грн, за жовтень 884 грн, за листопад 882,53 грн, за грудень 1290,38 грн з урахуванням сум заборгованої і виплаченої за рішенням суду заробітної плати за місяцями їх нарахування з урахуванням сум компенсації за ставками страхових внесків на час їх справляння, головним управлінням 18.10.2019 проведено позапланову перевірку щодо додержання ХО ДП ДАК «Хліб України» вимог законодавства у сфері загальнообов`язкового державного пенсійного страхування за період з 01.07.2000 року по 31.12.2000 року. За результатами перевірки складено акти від 18.10.2019 №615 та від 09.12.2020 №369.
ГУ ПФУ в Хмельницькій області арбітражному керуючому ХО ДП ДАК «Хліб України» Клінчеву О.А. вручено припис від 18.10.2019 №435 про усунення порушення вимог законодавства у сфері загальнообов`язкового державного пенсійного страхування щодо достовірності відомостей, поданих до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнобов`язкового державного соціального страхування щодо подання коригуючих відомостей про застраховану особу ОСОБА_1 за 2000 рік до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування та вимогу про сплату боргу від 18.10.2019 №Ю.2. Станом на 21.10.2019 припис виконано.
Арбітражним керуючим ХО ДП ДАК «Хліб України» Клінчевим О.А. подано коригуючі відомості про застраховану особу ОСОБА_1 за 2000 рік до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. Коригувальну відомість підприємством подано 10.12.2020. Донараховану суму боргу сплачено 14.12.2020.
ГУ ПФУ в Хмельницькій області  25.02.2021 за № 2200-0804-7/11639 направлено на адресу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області Інформацію (звіт) щодо вчинених головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області дій на виконання постанови Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 03.02.2010 та додаткової постанови Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 08.04.2010 № 2а-35/10.
За результатами сплати внесків з усієї заробітної плати ОСОБА_1 за липень-грудень 2000 року помісячно за місяцями її нарахування та за ставками й максимальними обмеженнями на час їх справляння — за липень 2000 року — 1812,64 грн, за серпень 2000 року — 1391,21 грн, за вересень 2000 року — 869,46 грн, за жовтень 884 грн, за листопад 882,53 грн, за грудень 1290,38 грн з урахуванням сум заборгованої і виплаченої за рішенням суду заробітної плати за місяцями їх нарахування з урахуванням сум компенсації за ставками страхових внесків на час їх справляння головним управлінням усунено порушення страхувальником - ДП ДАК «Хліб України» та забезпечено право ОСОБА_1 на перерахунок пенсії за віком з урахуванням відповідних сум заробітку, а саме за липень 2000 року — 1812,64 грн, за серпень 2000 року — 1391,21 грн, за вересень 2000 року — 869,46 грн, за жовтень 2000 року — 884 грн, за листопад 882,53 грн, за грудень 1290,38 грн.
За змістом постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 20.12.2022 у справі №2а-35/10 жодних висновків чи зобов`язань щодо дати з якої має бути забезпечено перерахунок пенсії позивачки, рішення від 03.02.2010 та додаткове рішення від 08.04.2010 не містить, при цьому дії та бездіяльність органів Пенсійного фонду визнано протиправними, відтак, проведення перерахунку пенсії з дати встановлення відповідних зобов`язань, тобто 03.02.2010 є правомірним та обґрунтованим. Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 03.02.2010 та додаткову постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 08.04.2010 по справі 2а-35/10, виконано в повному обсязі, відповідно до вимог чинного законодавства.
Таким чином, апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про фактичне виконання постанови Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 03.02.2010 та додаткової постанови Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 08.04.2010 у справі №2а-35/10, що підтверджується постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 20.12.2022 у справі №2а-35/10.
Отже, державний виконавець, з огляду на повне виконання вказаних судових рішень,  правомірно прийнято постанову від 22.02.2023 ВП №31977373 про закінчення виконавчого провадження на підставі п.9 ч.1 ст.39, ст.40 Закону України "Про виконавче провадження".
При цьому, суд враховує, що вказану постанову направлено позивачу 03.03.2023, тобто з порушенням встановленого для цього строку.
Також встановлено, що одразу після отримання інформації про те, що постанова від 22.02.2023 ВП №31977373 про закінчення виконавчого провадження є нечитабельною для ОСОБА_1 , повторно роздруковано з АСВП та направлено позивачу таку постанову.
Таким чином, апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про правомірність постанови від 22.02.2023 ВП №31977373 про закінчення виконавчого провадження та про визнання протиправною бездіяльності Відділу примусового виконання рішень Управління з забезпечення примусового виконання рішень у Хмельницькій області Центрального міжрегіонального управління юстиції (м.Київ) та заступника начальника цього відділу Кота Андрія Михайловича щодо ігнорування проваджень у Хмельницькому міськрайсуді за заявами від 01.05.2022 року та від 27.12.2020 року, що подані в порядку ст.383 КАС, справа №2а-35/10.
Колегія суддів зауважує, що виготовлення оскаржуваної постанови від 22.02.2023 року шрифтом 6-8 всупереч вимог п.7.2 ДСТУ 4163:2020 «Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлення документів» не свідчить про протиправність такої постанови та не вказує про допущення відповідачем протиправної бездіяльності у цій частині.
Водночас, апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про протиправність дій Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Хмельницькій області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), заступника начальника Кота Андрія Михайловича щодо несвоєчасного надіслання постанови від 22.02.2023 року вчиненими з порушенням законодавчо встановленого строку.
Відповідно до статті 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
У постанові від 13.01.2021 у справі №495/2876/18 Верховний Суд вказав, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Як обґрунтовано зауважив суд першої інстанції, що позивачем належними та допустимими доказами не доведено заподіяння їй моральної шкоди. Також позивачем не надано до апеляційного суду доказів того, що дії Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Хмельницькій області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), заступника начальника Кота Андрія Михайловича щодо несвоєчасного надіслання постанови від 22.02.2023, заподіяли їй моральну шкоду.
З огляду на природу інституту відшкодування моральної шкоди, морально-правові імперативи справедливості, розумності та добросовісності, апеляційний суд не знаходить правових підстав для задоволення позовних вимог про зобов`язання відповідачів відшкодувати позивачу моральну шкоду у розмірі 1500000 грн.
На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції  правильно встановив обставини справи та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права і прийшов до обґрунтованого висновку про часткове задоволення позовних вимог, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.
Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 315 та статті 316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Таким чином, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 30 травня 2023 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України. 

Головуючий	 	 	Залімський І. Г.	
 	 	 	 	
Судді	 	    	Сушко О.О.    Мацький Є.М.