СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2023 року                                   м. Харків                        Справа № 922/1084/23  

          Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючий суддя Лакіза В.В., суддя Бородіна Л.І. , суддя  Здоровко Л.М.
без виклику учасників справи 
розглянувши у приміщенні Східного апеляційного господарського суду в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Коксовий завод "Новомет", м. Харків (вх.№ 1172 Х/2 від 15.06.2023)
на рішення Господарського суду Харківської області від 12.05.2023  у справі №922/1084/23 (повний текст складено 12.05.2023, суддя Лавренюк Т.А.) 
за позовом Державної екологічної інспекції у Харківській області, м. Харків
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Коксовий завод "Новомет", м. Харків
про стягнення 253 375,48грн,-

ВСТАНОВИВ:

У березні 2023 року Державна екологічна інспекція у Харківській області звернулась до Господарського суду Харківської області з позовною заявою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Коксовий завод "Новомет" 253 375,48 грн шкоди, заподіяної державі в результаті наднормативних викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря.
Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач посилався на результати проведеної Державною екологічною інспекцією у Харківській області позапланової перевірки дотримання Товариством з обмеженою відповідальністю "Коксовий завод "Новомет" вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища, за наслідками якої встановлено порушення відповідачем законодавства про охорону атмосферного повітря. Посилаючись на результати перевірки та встановлені порушення, позивач просив суд стягнути з відповідача збитки в розмірі 253   375,48 грн, заподіяні товариством в результаті наднормативних викидів  забруднюючих речовин в атмосферне повітря. 
Рішенням Господарського суду Харківської області від 12.05.2023 у справі №922/1084/23 позов задоволено повністю. Стягнуто з відповідача на користь держави для зарахування по коду бюджетної класифікації доходів бюджету 24062100 "Грошові стягнення за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності" збитки, заподіяні в результаті наднормативних викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря в загальній сумі 253375,48 грн, а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 3 800,63 грн.
В ході розгляду справи судом першої інстанції визнано доведеним факт порушення прав та охоронюваних законом інтересів позивача та встановлено наявність усіх чотирьох елементів складу господарського правопорушення для стягнення збитків в порядку ст.1166 Цивільного кодексу України. У зв`язку з чим, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача збитків, заподіяних в результаті наднормативних викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря в загальній сумі 253 375,48 грн є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. 
Не погодившись з рішенням місцевого господарського суду від 12.05.2023 Товариство з обмеженою відповідальністю "Коксовий завод "Новомет"" звернулось до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення Господарського суду Харківської області від 12.05.2023 у справі №922/1084/23 скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.          
В апеляційній скарзі апелянт вважає про неможливість стягнення збитків на підставі Методики розрахунку розмірів відшкодування збитків, які заподіяні державі в результаті наднормативних викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря. Вважає, що  регулювання правовідносин стосовно шкоди за перевищення нормативів допустимих викидів забруднюючих речовин у атмосферне повітря мають регулюватись виключно нормами Закону України "Про охорону атмосферного повітря", а саме ст.34 цього Закону як спеціальною нормою. За змістом цієї статті, порядок та розміри відшкодування шкоди завданої порушенням законодавства про охорону атмосферного повітря встановлюється виключно законом, який до сьогодні не прийнятий Верховною Радою України. Як вважає апелянт, правовідносини щодо порядку та розміру відшкодування шкоди, завданої порушенням законодавства про охорону атмосферного повітря, які мають регулюватись виключно на рівні закону, на сьогодні, регулюються підзаконним актом - наказом Міністерства енергетики та захисту довкілля від 28.04.2020 № 277, що на думку апелянта, унеможливлює по суті стягнення збитків.
Також скаржник вважає про відсутність винної поведінки ТОВ "Коксовий завод "Новомет", оскільки вважає, що товариством вчинено усі можливі від нього дії щодо отримання відповідного дозволу на викиди забруднюючих речовин. Товариством ще у січні-лютому 2020 року подано документи, необхідні для отримання відповідного дозволу. Проте, через  незалежні від відповідача причини, через протиправні дії Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України, видача дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами, затягувалась. 
Як зазначає апелянт, приписами п. 5 ст. 4-1 Закону України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності» передбачено, що при повторному розгляді документів не допускається відмова у видачі документа Дозвільного характеру з причин, раніше не-зазначених у письмовому повідомленні заявнику (за винятком не усунення чи усунення не в повному обсязі заявником причин, що стали підставою для попередньої відмови).
Незважаючи на імперативні приписи наведених положень законодавства Міністерство не видало дозвіл відповідачу протягом 30 днів з моменту отримання від заявника відповідного пакету документів. При цьому Міністерство посилалося спочатку на карантин, тобто підстави, які жодним чином не залежали  від відповідача. Майже через шість місяців з моменту подачі документів відповідачем, повторно розглянувши звіт з інвентаризації відходів (перший раз розглядався Міністерством у лютому 2020 року), вказало  на його невідповідність вимогам закону, вказавши інші причини, ніж були зазначені у лютому 2020 року, що, на думку апелянта, є грубим порушенням п. 5 ст. 4-1 Закону України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності». Вказані порушення зі сторони Міністерства апелянт вважає такими, що прямо вплинули на тривалість отримання відповідачем відповідного дозволу.
Скаржник акцентує увагу суду на тому, що в наслідок певної специфіки діяльності підприємство не могло зупинити свою роботу на час отримання дозволу, оскільки повне зупинення діяльності підприємства неможливе з технічної точки зору; може спричинити настання шкідливих наслідків для екології та невідворотний вихід із ладу та фізичне руйнування усього комплексу обладнання з виробництва коксу, про що зазначено у висновку експертів №10797/17174-17181 за результатами проведеної комплексної судової  інженерно- екологічної та екологічної експертизи ННЦ “Інституту судових експертиз ім. Заслуженого професора М.С. Бокаріуса”.
Наведені підстави, на думку апелянта, свідчать про відсутність підстав для застосування до ТОВ “Коксовий завод “Новомет” господарських санкцій у вигляді відшкодування збитків.
Також скаржник вважає про наявність помилок у застосуванні положень Методики розрахунку розмірів відшкодування збитків. Апелянт зазначає, що проаналізувавши зміст протоколів вимірювання вмісту забруднюючих речовин та показники, зазначені у розрахунку збитків, державною екологічною інспекцією при здійсненні своїх розрахунків взяті невірні показники результатів вимірювання. Також вважає, що при розрахунку розміру збитків Державною екологічною інспекцією неправильно застосовано Кзі- коефіцієнт  (коефіцієнт, що залежить від рівня забруднення атмосферного повітря населеного пункту і-тою забруднюючою речовиною) у розмірі одиниці.
Крім того, посилається на правові позиції,  викладені  у постановах Верховного Суду від 11.02.2021  у справі № 922/1816/20, від 29.05.2018 у справі № 922/4374/16, постанові ВГСУ від 26.09.2017 у справі №   908/2051/16, в яких судами враховано вчинення відповідачем всіх залежних від нього дій щодо недопущення господарського правопорушення.
          Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від  19.07.2023 задоволено клопотання ТОВ "Коксовий завод "Новомет" та поновлено апелянту строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Харківської області від 12.05.2023  у справі №922/1084/23. Відкрито апеляційне провадження у справі №922/1084/23 та постановлено здійснювати її розгляд справи в порядку спрощеного провадження, без виклику (повідомлення) учасників справи. Встановлено учасникам справи строк для подання відзиву на апеляційну скаргу, заяв і клопотань по суті справи та з процесуальних питань - 15 днів з дня вручення ухвали.
Позивач правом на подання відзиву в порядку ст.263 ГПК України не скористався.
Розглянувши матеріали справи, доводи в обґрунтування апеляційної скарги, в межах вимог, передбачених     ст. 269 ГПК України,  перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції обставин справи та доказів на їх підтвердження, а також правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів встановила наступне.
У період з 12 по 16 квітня 2021 року Державною екологічною інспекцією у Харківській області на підставі приписів ст.20-2 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища", ст.ст.4, 6, 7 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності", наказу від 09.04.2021 за № 356/12-02, було проведено позапланову перевірку дотримання Товариством  з обмеженою відповідальністю "Коксовий завод "Новомет" вимог природоохоронного законодавства в частині охорони атмосферного повітря (в межах розгляду звернення гр. ОСОБА_1 від 07.04.2021 про порушення ТОВ "Коксовий завод "Новомет" вимог природоохоронного законодавства в частині охорони атмосферного повітря у діяльності). 
За наслідками перевірки позивачем складено Акт проведення планового (позапланового) заходу державного нагляду (контролю) щодо дотримання суб`єктом господарювання вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів №356/12-02/05-04 від 16.04.2021, який підписаний директором Товариства Бондаревим М.В. без зауважень.
Згідно Акту №356/12-02/05-04 від 16.04.2021, перевіркою встановлено, що підприємством виконано п.1 припису № 92/05-04 від 08.09.2020, а саме, отримано дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря на устаткування та обладнання, яке використовується відповідачем при виробництві коксу і кам`яновугільної смоли та на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря від допоміжного виробництва за адресою: м. Харків, Карачівське шосе, 44 № 6310137900-00389 від 05.03.2021, виданий Міністерством захисту довкілля та природних ресурсів України, терміном дії з 05.03.2021 по 05.03.2028.
В той же час, в  Акті встановлено, що  відповідач з 11.12.2019 (дата прийняття в тимчасове платне користування майна з виробництва коксу та коксопродуктів) по 04.03.2021 (05.03.2021 дата отримання Дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами від 05.03.2021 №6310137900-00389, виданого Міністерством екології та природних ресурсів України) здійснювало викиди в атмосферне повітря в наднормативному режимі (без дозволу) ( а.с. 13-20 т. 1).
У ході перевірки, відділом інструментально-лабораторного контролю Інспекції проведено вимірювання та відібрано проби від організованих стаціонарних джерел викидів, а саме: 12.04.2021 - джерело викидів № 207 (коксовий цех, коксові печі - димова труба) (Акт відбору проб від 12.04.2021 № 356/1); 12.04.2021 - джерело викидів № 401 (енергоцех, котельня, котел № 1 ДКВР-10/13 - газохід) (Акт відбору проб від 12.04.2021 № 356/2); 13.04.2021 - джерело викидів № 312 (цех уловлювання хімічних продуктів, загальна механічна вентиляція з приміщення БХУ - вентиляційна труба) (Акт відбору проб від 13.04.2021 № 356/3); 14.04.2021 - джерело викидів № 104 (вуглепідготовчий цех, дозувальне відділення №1, дробарка, місце пересипання) (Акт відбору проб від 14.04.2021 № 356/5).
Відповідно до протоколу вимірювань вмісту забруднюючих речовин в організованих викидах стаціонарних джерел від 16.04.2021 № 356/1 на джерелі № 207 (Коксовий цех, коксові печі, димова труба) виявлено вміст (усереднено): пилу (речовин у вигляді суспендованих твердих частинок) у розмірі 27,36мг/м.3, азоту оксидів (суми в перерахунку на діоксид азоту N02) у розмірі 112,44мг/м3,  сірки діоксиду (діоксиду та триоксиду) (у перерахунку на діоксид сірки) у розмірі 80,14мг/м3.
Згідно з протоколом вимірювань вмісту забруднюючих речовин в організованих викидах стаціонарних джерел від 19.04.2021 № 356/2, на джерелі № 401 (енергоцех, котельня, котел №1 ДКВР-10/13 - газохід) виявлено вміст (усереднено): азоту оксидів (суми в перерахунку на діоксид азоту N02) у розмірі 238,47 мг/м3, сірки діоксиду (діоксиду та триоксиду) (у перерахунку на діоксид сірки) у розмірі 168,53мг/м3.
Відповідно до протоколу вимірювань вмісту забруднюючих речовин в організованих викидах стаціонарних джерел від 23.04.2021 № 356/3, на джерелі № 312 (цех уловлювання хімічних продуктів, загальна механічна вентиляція з приміщення БХУ - газохід) виявлено вміст (усереднено): фенол у розмірі 0,25мг/м3, сірководень у розмірі 0,62мг/м3, аміак у розмірі 2,8мг/м3.
Згідно з протоколом вимірювань вмісту забруднюючих речовин в організованих викидах стаціонарних джерел від 21.04.2021 № 356/5, на джерелі № 104 (вуглепідготовчий цех, дозувальне відділення № 1, дробарка, місце пересипання) виявлено вміст (усереднено): пил (недиференційований за складом) у розмірі 48,12мг/м3.
ТОВ "Коксовий завод "Новомет" надано інформацію про фактичний відпрацьований час в режимі наднормативного викиду (в годинах) по Дж.Дж.№№104, 207, 312, 401 за період з 05.09.2020 (04.09.2020 - дата фіксації порушення за результатами позапланової перевірки, проведеної у період з 01.09.2020 по 04.09.2020; по 04.09.2020 включно, шкоду за наднормативні викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря від Дж.Дж.№№104, 207, 312, 401 вже нараховано) по 04.03.2021 включно (05.03.2021 - дата отримання Дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами від 05.03.2021 №6310137900-00389, виданого Міністерством екології та природних ресурсів України).
Відповідно до інформаційної довідки ТОВ "Коксовий завод "Новомет" від 28.04.2021 за вих. № 28/04-01, фактично відпрацьований час роботи джерел викидів в наднормативному режимі у період з 05.09.2020 по 04.03 2021 складає:
загальної механічної вентиляції з приміщення БХУ (дж. № 312) - 9,4 год;
коксових печей, коксовий газ (дж. № 207) - 144,3 год;
дозувального відділення № 1, дробарка, місце пересипання (дж. № 104) - 57,9 год;
котельної, котел №1 ДКВР-10/13 (дж. № 401) - 0,00 год.
На підставі викладеного та враховуючи інструментально-лабораторні вимірювання, позивачем на підставі Методики розрахунку розмірів відшкодування збитків, які заподіяні державі в результаті наднормативних викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря, затвердженої наказом Міністерства енергетики та захисту довкілля України від 28.04.2020 №277, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 07.05.2020 № 414/3469,  здійснено розрахунок заподіяного державі збитку, який визначено позивачем в розмірі 253   375,48 грн за період з 05.09.2020 по 04.03.2021.
19.08.2021 позивачем на адресу відповідача направлено претензію №130 від 19.08.2021, в якій ТОВ "Коксовий завод "Новомет" запропоновано відшкодування заподіяних державі збитків на суму 253   375,48 грн шляхом перерахування коштів на визначений у претензії рахунок. Розрахунок збитків, завданих державі внаслідок наднормативних викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря ТОВ "Коксовий завод "Новомет" надано до вказаної претензії. 
Оскільки вимоги претензії відповідачем у добровільному порядку не виконано,  збитки в розмірі 253   375,48  грн не відшкодовано, Державна екологічна  інспекція у Харківській області звернулась до господарського суду з позовом про стягнення з відповідача збитків, заподіяних державі внаслідок порушення природоохоронного законодавства.
Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.  
В даному випадку предметом спору у даній справі є стягнення збитків, понесених державою внаслідок порушення підприємством відповідача законодавства про охорону навколишнього природного середовища. 
Отже, предметом доказування в силу норм Господарського процесуального кодексу України, є:
- факт порушення підприємством відповідача законодавства про охорону навколишнього природного середовища, а саме наднормативних викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря без відповідних дозволів;
-  наявність підстав для стягнення збитків у відповідності до ст.1166 ЦК України,
- правильність розрахунку збитків.  
Щодо факту порушення підприємством відповідача законодавства про охорону навколишнього природного середовища, колегія суддів зазначає наступне.
Приписами частини 1 статті 149, статті 151 ГК України передбачено, що суб`єкти господарювання використовують у господарській діяльності природні ресурси в порядку спеціального або загального природокористування відповідно до цього Кодексу та інших законів. Суб`єктам господарювання для здійснення господарської діяльності надаються в користування на підставі спеціальних дозволів (рішень) уповноважених державою органів земля та інші природні ресурси (в тому числі за плату або на інших умовах). Порядок надання у користування природних ресурсів громадянам і юридичним особам для здійснення господарської діяльності встановлюється земельним, водним, лісовим та іншим спеціальним законодавством.
Відповідно до ст. 40 Закону України “Про охорону навколишнього середовищ”, використання природних ресурсів громадянами, підприємствами, установами та організаціями здійснюється з додержанням обов`язкових екологічних вимог, зокрема, здійснення заходів щодо запобігання псуванню, забрудненню, виснаженню природних ресурсів, негативному впливу на стан навколишнього природного середовища. 
Відповідно до ст. 38 Закону України “Про охорону навколишнього природного середовища” в порядку спеціального використання природних ресурсів громадянам, підприємствам, установам і організаціям надаються у володіння, користування або оренду природні ресурси на підставі спеціальних дозволів, зареєстрованих у встановленому порядку, за плату для здійснення виробничої та іншої діяльності, а у випадках, передбачених законодавством України, - на пільгових умовах. 
Згідно зі ст. 66 Конституції України кожен зобов`язаний не заподіювати шкоду природі, культурній спадщині, відшкодовувати завдані ним збитки. 
Відповідно до частини першої статті 10 Закону України "Про охорону атмосферного повітря" підприємства, установи, організації та громадяни-суб`єкти підприємницької діяльності, що здійснюють викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря та діяльність яких пов`язана з впливом фізичних та біологічних факторів на його стан, зобов`язані, зокрема, здійснювати організаційно-господарські, технічні та інші заходи щодо забезпечення виконання вимог, передбачених стандартами та нормативами екологічної безпеки у галузі охорони атмосферного повітря, дозволами на викиди забруднюючих речовин. 
Відповідно до ч.ч. 1, 5, 6 ст. 11 Закону України  “Про охорону атмосферного повітря”, для забезпечення екологічної безпеки, створення сприятливого середовища життєдіяльності, запобігання шкідливому впливу атмосферного повітря на здоров`я людей та навколишнє природне середовище здійснюється регулювання викидів найбільш поширених і небезпечних забруднюючих речовин, перелік яких встановлюється Кабінетом Міністрів України.  
Викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами можуть здійснюватися після отримання відповідного дозволу. 
Відповідно до п. 2 «Порядку проведення та оплати робіт, пов`язаних з видачею дозволів на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами, обліку підприємств, установ, організацій та громадян - підприємців, які отримали такі дозволи», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.03.2002 № 302, дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами (далі - дозвіл) - це офіційний документ, який дає право підприємствам, установам, організаціям та громадянам - підприємцям експлуатувати об`єкти, з яких надходять в атмосферне повітря забруднюючі речовини або їх суміші, за умови дотримання встановлених відповідних нормативів граничнодопустимих викидів та вимог до технологічних процесів у частині обмеження викидів забруднюючих речовин протягом визначеного в дозволі терміну. 
Статтею 33 Закону України "Про охорону атмосферного повітря" встановлено, що особи, винні у викидах забруднюючих речовин в атмосферне повітря без дозволу спеціально уповноважених на те органів виконавчої влади відповідно до закону несуть відповідальність згідно з законом. 
Таким чином, суб`єкт господарювання має додержуватись встановлених законодавством вимог, що передбачають утримання від експлуатації стаціонарних джерел викиду з забруднюючих речовин в атмосферне повітря до моменту отримання відповідного дозволу. 
З наявних у справі письмових доказів вбачається, що в процесі своєї господарської діяльності відповідач  вчинив порушення вказаного правила поведінки та в період з 05.09.2020 по 04.03.2021 здійснював експлуатацію стаціонарних джерел викиду з забруднюючих речовин в атмосферне повітря без отримання дозволу, наявність та отримання якого встановлено вимогами ст.11 Закону України "Про охорону атмосферного повітря".
Факт порушення підтверджується наявними у справі письмовими доказами, а саме, актом перевірки №356/12-02/05-04 від 16.04.2021 та дозволом, датою видачі якого є 05.03.2021.
Зокрема, в акті перевірки №356/12-02/05-04 від 16.04.2021 встановлено, що відповідач з 11.12.2019 (дата прийняття в тимчасове платне користування майна з виробництва коксу та коксопродуктів) по 04.03.2021 (05.03.2021 дата отримання дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами від 05.03.2021 №6310137900-00389) здійснювало викиди в атмосферне повітря в наднормативному режимі (без дозволу), що, в подальшому, визначено позивачем як підстави для нарахування до стягнення збитків, завданих державі. 
Заперечуючи проти наявності своєї вини у здійсненні господарської діяльності без відповідного дозволу, відповідач зазначає, що ТОВ "Коксовий завод "Новомет" були своєчасно вчинені всі залежні від нього заходи, необхідні для одержання відповідного  дозволу та ще у січні 2020 року товариством подано перші документи для його отримання. Водночас, Міністерство енергетики та захисту довкілля України порушило порядок і строки розгляду відповідних документів, що і призвело до відсутності у відповідача необхідного дозволу. 
Зокрема, відповідач зазначає, що з метою додержання вимог Закону України «Про охорону атмосферного повітря» 17.10.2019 ТОВ «Коксовий завод «Новомет» уклало договір з науково-дослідним інститутом екологічних проблем, предметом якого є проведення інвентаризації викидів та розробка документів, у яких обґрунтовуються обсяги викидів для одержання дозволу на викиди. 
14.01.2020, з метою отримання дозволу,  ТОВ «Коксовий завод «Новомет» звернулося до Департаменту екологічної безпеки та дозвільно-ліцензійної діяльності Міністерства енергетики та захисту довкілля  України  з листом (вих. №14/01-01), в якому просило зареєструвати матеріали інвентаризації джерел викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря.
19.02.2020 листом №12.2.2.-вих/540-20 Міністерством підприємству були надані  зауваження.
27.02.2020 після усунення відповідних зауважень на адресу Міністерства енергетики та захисту довкілля України товариством направлено лист № 27/02-06 разом з доопрацьованим Звітом  по  інвентаризації викидів забруднюючих речовин.
18.03.2020 на адресу Міністерства енергетики та захисту довкілля України  листом  №18/03- 01 було направлено обґрунтовуючи документи, Звіт по інвентаризації викидів забруднюючих речовин, заяву встановленого зразку та інші документи, передбачені постановою Кабінету Міністрів України від 13.03.2002 №302 на паперових та електронних носіях.
Лише 27.05.2020 відповідачем отримано електронний лист Міністерства енергетики та захисту довкілля України  №212.2.2-вих/1564-20, яким ТОВ "Коксовий завод "Новомет" повідомлено про зупинення перебігу строків звернення за отриманням адміністративних та інших послуг та строків надання цих послуг з дня оголошення карантину і до моменту його припинення,  із посиланням на п.п. 3 ч. 2 розділу 2 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів україни, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19) » від 17.03.2020.
31.08.2020 та 17.09.2020 до Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України було направлено чергові  звернення щодо розгляду матеріалів інвентаризації джерел викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря (лист вих. № 31/08-1), видачі дозволу на викиди забруднюючих  речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами (вих. №1/08-02, 17/09-02) та стосовно дії дозволу за замовчуванням, проте на вказані листи  відповіді отримано не було.
Як зазначає відповідач, лише 07.10.2020 ТОВ «Коксовий завод «Новомет» було отримано лист Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів №14/14-01/795-20, в якому вказані причини відмови у видачі дозвільного документа, які не були раніше зазначені в письмових повідомленнях, що як вважає відповідач, є порушенням закону.
Посилаючись на вказані обставини та документи, надані до матеріалів справи на підтвердження вказаних доводів, ТОВ “Коксовий завод «Новомет” вважає, що  вчинило усі можливі від себе дії щодо отримання відповідного дозволу на викиди забруднюючих речовин.
Частиною шостою статті 4-1 Закону України "Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності" передбачено, що у випадку невиконання дозвільним органом свого юридичного обов`язку (в установлений Законом строк видати документ дозвільного характеру або направити повідомлення про відмову у його видачі), тобто через свою бездіяльність, суб`єкт господарювання набуває право на провадження певних дій щодо здійснення господарської діяльності або видів господарської діяльності без отримання відповідного документа дозвільного характеру.
Перевіркою доводів відповідача щодо відсутності його вини в несвоєчасному  отриманні дозволу та відсутності підстав для застосування у відношенні товариства господарських санкцій у вигляді відшкодування збитків, суд першої інстанції дійшов висновку, що строк на подання заяви для отримання спеціального дозволу на користування надрами відповідачем порушено внаслідок власних дій. 
Дослідженням наданих відповідачем письмових доказів, а саме, доказів листування ТОВ "Коксовий завод "Новомет" з  Міністерством енергетики та захисту довкілля України з приводу отримання дозволу вбачається, що: 
- до Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України відповідачем було подано не всі визначені законом документи, необхідні для отримання дозволу (звіт з інвентаризації стаціонарних джерел викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря ТОВ "Коксовий завод "Новомет", надісланий як додаток до листа від 18.03.2020 №18/03-01 відповідачем на адресу Міністерства енергетики та захисту довкілля України, не був зареєстрований у встановленому законодавством порядку);
- доказів реєстрації даного звіту станом на 18.03.2020 в Мінприроди, як того вимагає пункт 1.11 Інструкції про зміст та порядок складання звіту проведення інвентаризації викидів забруднюючих речовин, відповідачем не надано. Згідно листа Міністерства енергетики та захисту довкілля України № 12.2.2-ВИХ540-20 від 19.02.2020 вбачається, що звіт по інвентаризації викидів забруднюючих речовин виконаний з порушенням Інструкції (КНД 211.2.3.014-95);
- відповідач у листі від 27.02.2020 № 27/02-06 направив доопрацьований звіт по інвентаризації викидів забруднюючих речовин ТОВ "Коксовий завод "Новомет". Проте доказів того, що доопрацьований звіт відповідав вимогам Інструкції та був зареєстрований Міністерством до 18.03.2020 (дати звернення з заявою про видачу дозволу) матеріали справи також не містять;
- листом від 27.05.2020 № 212.2.2-ВИХ/1564-20 Міністерство повідомило відповідача про те, що у зв`язку з оголошенням карантину зупиняється перебіг строків звернення за отриманням адміністративних послуг, тому звіт по інвентаризації викидів забруднюючих речовин буде розглянутий після припинення карантину;
- відповідач зазначені дії Міністерства не оскаржував.
Отже, встановлені у справі обставини свідчать, що строк на подання заяви для отримання спеціального дозволу на користування надрами відповідачем порушено внаслідок власних дій, при цьому терміни на розгляд дозвільних документів з боку органів державної влади відповідачем не оскаржувались. 
Щодо наявності підстав для стягнення збитків, колегія суддів зазначає, що відшкодування шкоди, заподіяної порушенням природоохоронного законодавства, за своєю правовою природою є відшкодування позадоговірної шкоди, тобто деліктною відповідальністю.
Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду визначені статтею 1166 Цивільного кодексу України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам юридичної особи, а також шкода, завдана майну юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала; особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Вказана стаття унормовує загальні підстави для відшкодування шкоди в рамках позадоговірних (деліктних) зобов`язань. Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за наявності вини заподіювача шкоди.
Згідно ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). 
Частиною 1 ст. 224 ГК України встановлено, що учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено.
Юридичною підставою позадоговірної відповідальності є склад цивільного правопорушення. При цьому, для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків (шкоди), потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: 1) протиправної поведінки; 2) збитків (шкоди); 3) причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками; 4) вини.
За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.
Ураховуючи положення статті 74 ГПК України, саме на позивача покладається обов`язок довести наявність збитків, протиправність поведінки заподіювача збитків та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяними збитками. При цьому важливим елементом доказування наявності збитків є встановлення безпосереднього причинно-наслідкового зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та збитками потерпілої сторони. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які завдано особі, - наслідком такої протиправної поведінки. Натомість відповідачу потрібно довести відсутність його вини у завданні збитків позивачу. 
Статтею 34 Закону України "Про охорону атмосферного повітря" визначено, що шкода, завдана порушенням законодавства про охорону атмосферного повітря, підлягає відшкодуванню у порядку та розмірах, встановлених законом.
Відповідно до ч. 4 ст.68 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища", підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України.
За змістом ч. 1 ст. 69 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі. 
Виходячи з наведених приписів законодавства, у спірних правовідносинах доказуванню підлягає наявність у діях відповідача протиправної поведінки та вини при отриманні відповідних дозволів та наднормативних викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря. 
Встановлені у справі обставини свідчать, що відповідач в процесі своєї господарської діяльності в період з 05.09.2020 по 04.03.2021  здійснював експлуатацію стаціонарних джерел викиду з забруднюючих речовин в атмосферне повітря без отримання дозволу, необхідного згідно з вимогами ст. 10, ст.11 Закону України "Про охорону атмосферного повітря". Як встановлено у вказаному акті, ТОВ "Коксовий завод "Новомет" з 11.12.2019 (дата прийняття в тимчасове платне користування майна з виробництва коксу та коксопродуктів) по 04.03.2021 (05.03.2021 - дата отримання дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами) здійснював викиди в атмосферне повітря в наднормативному режимі (без дозволу). Отже, факт порушення підтверджується наявними у справі письмовими доказами, а саме актом перевірки № 356/12-02/05-04 від 16.04.2021, самим дозволом, датою видачі якого є 05.03.2021.
Таким чином, в даному випадку протиправна поведінка ТОВ "Коксовий завод "Новомет" полягає в наднормативних викидах забруднюючих речовин в атмосферне повітря за відсутності відповідного дозволу, що є порушенням ст.ст. 10, 11 Закону України “Про охорону атмосферного повітря”.
Також,  колегія суддів вважає, що вина ТОВ "Коксовий завод "Новомет"   полягає у здійсненні господарської діяльності, що призводить до наднормативних викидів за відсутності відповідного дозволу, на підтвердження чого позивачем надано акт перевірки від 16.04.2021 та претензію №130 від 19.08.2021,  якою ТОВ "Коксовий завод "Новомет" запропоновано відшкодування заподіяних державі збитків на суму 253   375,48 грн.
Також, наявна сама шкода, яка обрахована позивачем у відповідності до Методики розрахунку розмірів відшкодування збитків.
При цьому, шкідливий результат у вигляді наднормативного забруднення атмосферного повітря є прямим наслідком протиправної поведінки відповідача, яка полягала в здійсненні експлуатації стаціонарних джерел викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря без спеціального дозволу в порушення ст.ст.10, 11 Закону України "Про охорону атмосферного повітря".
Таким чином, виходячи з наведеного, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність у спірних правовідносинах всіх елементів складу цивільного правопорушення. 
За наявності встановленого факту експлуатації відповідачем джерел викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря за відсутності необхідного дозволу; встановлений факт протиправної поведінки відповідача, а саме, порушення ст.ст.10, 11 Закону України "Про охорону атмосферного повітря", що полягало в експлуатації джерел викидів в атмосферне повітря; шкоди, заподіяна державі, внаслідок наднормативних викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря,  колегія суддів вважає, що позовні вимоги про стягнення з відповідача збитків, заподіяних в результаті наднормативних викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря в сумі 253 375,48 грн є обґрунтованими та правомірно задоволено судом першої інстанції. 
Щодо правильності розрахунку збитків, заявленого до стягнення з підприємства відповідача. 
З матеріалів справи вбачається, що за наслідками діяльності підприємства відповідача в частині наднормативних викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря, екологічною Інспекцією визначено, що державі заподіяно шкоду, розмір якої нараховано позивачем у розмірі  253     375,48 грн.
Розмір шкоди здійснено позивачем на підставі Методики розрахунку розмірів відшкодування збитків, які заподіяні державі в результаті наднормативних викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря (далі - Методика), затвердженої наказом Міністерства енергетики та захисту довкілля України від  28.04.2020 № 277.
Відповідно до п. 1.1., п. 1.2., Методика розрахунку розмірів відшкодування збитків, які заподіяні державі в результаті наднормативних викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря розроблена відповідно до Законів України   «Про охорону навколишнього природного середовища»,   «Про охорону атмосферного повітря»,   «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності»,   Положення про Державну екологічну інспекцію України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19 квітня 2017 року № 275.
Методика встановлює порядок визначення розмірів відшкодування збитків, заподіяних державі в результаті наднормативних викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами здійснених юридичними особами незалежно від форми власності та господарювання, фізичними особами - підприємцями, а також юридичними особами - нерезидентами (далі - суб`єкти господарювання).
Згідно з пунктом 2.1. Методики наднормативними викидами забруднюючих речовин в атмосферне повітря вважаються, зокрема, викиди забруднюючих речовин, на які відсутній дозвіл, уключаючи окремі забруднюючі речовини, викиди яких підлягають регулюванню відповідно до законодавства.
У випадках викиду забруднюючих речовин від джерел викидів, які здійснюються стаціонарними джерелами суб`єкта господарювання без дозволу, застосовуються розрахункові методи визначення наднормативних викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря та об`ємної витрати газопилового потоку (п.п. 2.8.1. п. 2.8 Методики). 
Позивачем до матеріалів справи надано  розрахунок збитку, заподіяного державі в результаті наднормативного викиду забруднюючих речовин в атмосферне повітря ТОВ "Коксовий завод "Новомет", який є додатком до претензії №130 від 19.08.2021 до ТОВ "Коксовий завод "Новомет" . 
З наданого розрахунку вбачається, що розрахунок завданих збитків за період з 05.09.2020 по 04.03.2021 здійснено позивачем на підставі Методики розрахунку розмірів відшкодування збитків, які заподіяні державі в результаті наднормативних викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря та за результатами інструментально-лабораторних вимірювань, здійснених позивачем в ході перевірки відповідача.
Перевіривши зазначений розрахунок з урахуванням наявних у справі доказів, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком   суду першої інстанції про те, що цей розрахунок є документально обґрунтованим та математично правильним та відповідає вимогам Методики.
В апеляційній скарзі апелянт наголошує про помилки, під час здійснення розрахунків, здійснених відповідно до Методики. Зокрема, зазначає, що для розрахунку показника Pві результати вимірювань масової концентрації застосовані Державною екологічною інспекцією із протоколів вимірювання вмісту забруднюючих речовин в організованих викидах стаціонарних джерел. Втім, проаналізувавши зміст протоколів вимірювання вмісту забруднюючих речовин та показники зазначені у розрахунку збитків, апелянт вважає, що  позивачем при здійсненні своїх розрахунків взяті невірні показники результатів вимірювання.
Також звертає увагу на неправильне обрання Державною екологічною інспекцією при розрахунку збитків Кзі (коефіцієнт, що залежить від рівня забруднення атмосферного повітря населеного пункту і-тою забруднюючою речовиною), який застосовано  позивачем  у розмірі одиниці (1). Скаржник стверджує, що у разі, якщо в даному населеному пункті інструментальні вимірювання концентрації даної забруднюючої речовини не виконуються, а також якщо рівні забруднення атмосферного повітря населеного пункту і-тою забруднюючою речовиною не перевищують ГДК, значення коефіцієнта К приймаєтеся рівним одиниці. У розрахунку екологічною інспекцією застосовано коефіцієнт Кзі у розмірі-1. Як зазначає апелянт, відповідачем до суду першої інстанції надавались відповіді Харківського регіонального центру з гідрометеорології з яких вбачається, що у місті Харкові здійснюється вимірювання концентрації даної забруднюючої речовини в атмосферному повітрі, а тому відповідач вважає, що застосування коефіцієнту Кзі у розмірі -1 є необґрунтованим. 
У відповідності до п. 3.8. Методики розрахунок маси наднормативного викиду забруднюючої речовини а атмосферне повітря від джерела викиду (утворення), який здійснюється без дозволу, за результатами інструментально-лабораторних вимірювань здійснюється за формулою: mi = 3,6 x 10 -6 x Pві х qvo x T. 
При чому P ві  - у цій формулі це середнє арифметичне значення результатів вимірювань масової концентрації і-тої забруднюючої речовини трьох послідовно відібраних об`єднаних проб в газопиловому потоці від джерела викиду (утворення), приведених до нормальних умов, мг/м-3. 
Твердження апелянта про неправильне визначення коефіцієнту P ві  не може бути прийнято до уваги, оскільки з розрахунку вбачається, що застосоване позивачем арифметичне значення здійснено у відповідності до п. 3.8. Методики та  розраховано на підставі протоколів вимірювань вмісту забруднюючих речовин в організованих викидах стаціонарних джерел від 16.04.2021 №356/1, від 19.04.2021 №356/2, від 23.04.2021  №356/3, від 21.04.2021 №356/5. Отже, масова концентрація забруднюючої речовини здійснена позивачем відповідно до Методики. Доказів протилежного відповідачем суду не надано.
Також, у пункті 4.4. Методики визначено, що у разі, якщо в даному населеному пункті інструментальні вимірювання концентрації даної забруднюючої речовини не виконуються, а також якщо рівні забруднення атмосферного повітря населеного пункту i-тою забруднюючою речовиною не перевищують ГДК, значення коефіцієнта "Кзі" приймається рівним одиниці.
В даному випадку результати інструментальних вимірювань концентрації відповідних забруднюючих речовин, на які посилається відповідач, свідчать, що рівні забруднення атмосферного повітря населеного пункту i-тою забруднюючою речовиною не перевищують ГДК. Отже, у наданому розрахунку позивачем правильно застосовано коефіцієнт "Кзі" рівний одиниці. 
В апеляційній скарзі апелянт також вважає про відсутність  підстав для застосування у відношенні ТОВ "Коксовий завод "Новомет" господарських санкцій у вигляді відшкодування збитків.   
Апелянт зазначає, що у відзиві та запереченнях у справі, товариством обґрунтовано письмовими доказами той факт, що з метою додержання вимог Закону України «Про охорону атмосферного повітря», у жовтні 2019 року ТОВ "Коксовий завод "Новомет" почав збирати документи, які необхідні для отримання відповідного дозволу на викиди та у січні 2020 року подав перші документи для його отримання. Проте, через протиправну бездіяльність та дії Міністерством захисту довкілля та природних ресурсів України вказаний дозвіл не було отримано вчасно.  Скаржник посилається на п. 8 «Порядку проведення та оплати робіт, пов`язаних з видачею дозволів на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами, обліку підприємств: установ, організацій та громадян - підприємців, які отримали такі дозволи», яким визначено, що орган, який видає дозвіл, протягом 30 календарних днів розглядає заяву та документи на отримання дозволу і у разі відсутності зауважень видає дозвіл. У разі наявності зауважень документи повертаються суб`єкту господарювання з викладом їх змісту та зазначенням терміну повторного подання.
Скаржник також посилається на приписи п. 5 ст. 4-1 Закону України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності», яким встановлено, що при повторному розгляді документів не допускається відмова у видачі документа дозвільного характеру з причин, раніше не зазначених у письмовому повідомленні заявнику (за винятком неусунення чи усунення не в повному обсязі заявником причин, що стали підставою для попередньої відмови). 
Як вважає скаржник, Міністерством не видано відповідачу дозвіл протягом 30 днів з моменту отримання відповідного пакету документів з посиланням, спочатку на карантин, запровадження якого не залежить від відповідача, а потім, майже через 6 місяців з моменту подачі документів, повторно розглянувши звіт з інвентаризації відходів, з посиланням на його невідповідність вимогам закону, вказавши інші причини, ніж були зазначені у лютому 2020 року.  Вказані порушення зі сторони Міністерства, на думку апелянта, вплинули на тривалість отримання відповідачем відповідного дозволу.
При цьому скаржник звертає увагу суду, що внаслідок певної специфіки діяльності підприємство не могло зупинити свою роботу на час отримання дозволу, оскільки, як зазначає відповідач,  повне зупинення діяльності підприємства неможливе з технічної точки зору та могло  спричинити настання шкідливих наслідків для екології та невідворотний вихід із ладу та фізичне руйнування усього комплексу обладнання з виробництва коксу, про що зазначено у висновку експертів від 12.07.2021 № 10797/17174-17181 за результатами проведення комплексної судової інженерно -екологічної та екологічної експертизи ННЦ “Інституту судових експертиз ім. Заслуженого професора М.С. Бокаріуса”.
З приводу наведених доводів, суд зазначає наступне. 
Як вже зазначалось, частиною шостою статті 4-1 Закону України "Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності" передбачено, що у випадку невиконання дозвільним органом свого юридичного обов`язку (в установлений Законом строк видати документ дозвільного характеру або направити повідомлення про відмову у його видачі), тобто через свою бездіяльність, суб`єкт господарювання набуває право на провадження певних дій щодо здійснення господарської діяльності або видів господарської діяльності без отримання відповідного документа дозвільного характеру.
Таким чином, юридичний факт, який полягає у бездіяльності дозвільного органу, стає передумовою для виникнення правовідносин, у яких суб`єкт господарювання може застосувати принцип мовчазної згоди. При цьому з наведених вище норм вбачається, що застосування принципу мовчазної згоди можливе при сукупній наявності таких умов:
1) суб`єктом господарювання подані всі визначені законом документи для отримання дозволу, що підтверджується копією заяви (опису прийнятих документів) з відміткою про дату їх прийняття;
2) закінчення строку розгляду поданих документів - 10 робочих днів від дня подання заяви;
3) відсутність/несвоєчасність відповіді суб`єкта владних повноважень по суті поданої заяви.
Разом з тим, з наданого відповідачем листування з Міністерством енергетики та захисту довкілля України не вбачається належне виконання ТОВ "Коксовий завод "Новомет" вимог законодавства, що ставляться для суб`єкта господарювання для отримання відповідного дозволу. 
Зокрема, з листа Міністерства енергетики та захисту довкілля України №12.2.2-вих/540-20 від 19.02.2020 (а.с. 80 т. 1) вбачається, що звіт по інвентаризації викидів забруднюючих речовин виконаний з порушенням Інструкції про зміст та порядок складання звіту проведення інвентаризації викидів забруднюючих речовин на підприємстві (КНД 211.2.3.014-95), а саме, матеріали не відповідають вимогам Інструкції по змісту та оформленню; розділ «Загальна частина» потребує доопрацювання (конкретизувати мету і завдання інвентаризації), надати інформацію по технологічним процесам у порівнянні з попередньою інвентаризацією); розділ «Характеристика джерел утворення забруднюючих речовин» доповнити описом джерел утворення забруднюючих речовин (опис продукції, яка випускається підприємством), основна сировина, що використовується, пов`язати з  балансовою схемою матеріальних потоків); потребують доопрацювання відповідно до Інструкції розділи джерел забруднюючих речовин (табл. 2.1. та 2.2. параметри джерел викидів); необхідно надати підтвердження експлуатаційних показників роботи установок очистки газу у відповідності з Правилами технічної експлуатації установок очистки газу.
У зв`язку з цим, заявнику повідомлено, що міністерство розгляне документи після надання їх відповідно до вимог Інструкції. 
27.02.2020 відповідач звернувся до Міністерства енергетики та захисту довкілля України  листом №27/02-06 (а.с. 82 т. 1), до якого додав доопрацьований звіт по інвентаризації викидів забруднюючих речовин ТОВ "Коксовий завод "Новомет". 
Проте доказів того, що доопрацьований звіт відповідав вимогам Інструкції та був зареєстрований Міністерством матеріали справи не містять.
У листі ТОВ "Коксовий завод "Новомет"  від 18.03.2020 вих. №18/03-01 серед додатків зазначено про надання звіту з інвентаризації стаціонарних джерел викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря. Отже, необхідні документи для отримання дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря відповідачем було подано до  Міністерства енергетики та захисту довкілля України лише 18.03.2020.  Натомість доказів реєстрації даного звіту станом на 18.03.2020 в Мінприроди, як того вимагає пункт 1.11. Інструкції про зміст та порядок складання звіту проведення інвентаризації викидів забруднюючих речовин, відповідачем не надано.
Листом від 27.05.2020 №212.2.2-вих /1564-20 (а.с. 85 т. 1) Міністерство повідомило відповідача про те, що у зв`язку з оголошенням карантину зупиняється перебіг строків звернення за отриманням адміністративних послуг, тому звіт по інвентаризації викидів забруднюючих речовин буде розглянутий після припинення карантину. 
В той же час, з наданого відповідачем листування вбачається, що листом №25/6-14/4210-20 від 03.09.2020  (а.с. 94 т. 1) Міністерство енергетики та захисту довкілля України, заперечуючи проти застосування ТОВ "Коксовий завод "Новомет" принципу мовчазної згодив в розумінні ч. 1 ст. 1 Закону України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності», повідомило відповідача, що  відповідно до п. 2.9. Інструкції про загальні вимоги до оформлення документів, у яких обґрунтовуються обсяги викидів, для отримання дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами для підприємств, установ, організацій та громадян-підприємців, затвердженої наказом Мінприроди від 09.03.2006 №108, у відомостях щодо виду та обсягів викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами наводяться дані, які готуються на підставі звіту проведення інвентаризації викидів забруднюючих речовин на підприємстві.  Суб`єкт господарювання подає заяву та документи, у яких обґрунтовуються обсяги викидів, для отримання дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами після реєстрації звіту з інвентаризації, а також готує повідомлення для подачі в засоби масової інформації для ознайомлення з громадськістю.
Також у вказаному листі Міністерство зазначає, що звіт по інвентаризації викидів забруднюючих речовин на ТОВ "Коксовий завод "Новомет" потребує доопрацювання з урахуванням зауважень Міністерства, направлених на адресу підприємства листом від 04.06.2020 №212.2.2-вих/1629-20. 
Зі змісту листа ТОВ "Коксовий завод "Новомет" від 17.09.2020 за вих. №17/09-02 на адресу Міністра  захисту довкілля та природних ресурсів України вбачається (а.с. 97 т. 1), що відповідач  заперечує проти отримання листа Міністерства енергетики та захисту довкілля України від 04.06.2020 №212.2.2-вих/1629-20, в якому викладено зауваження до звіту по інвентаризації викидів забруднюючих речовин на ТОВ "Коксовий завод "Новомет". Крім того, відповідач вважає, що за результатом повторного розгляду Міністерством енергетики та захисту довкілля України документів відповідача про видачу дозволу, у його видачі було безпідставно відмовлено з інших підстав, ніж зазначалось у лютому 2020 року. 
В той же час, колегія суддів вважає, що  маючи зауваження щодо термінів розгляду дозвільних документів та безпідставне, як вважає відповідач,  повернення йому документів з інших підстав, ТОВ "Коксовий завод "Новомет" не був позбавлений права на оскарження дій Міністерства.  В той же час, відповідачем таких доказів не надано. Крім того, відповідач, маючи заперечення щодо отримання листа від 04.06.2020 №212.2.2-вих/1629-20 із викладеними зауваженнями  Міністерства до звіту, не був позбавлений права на звернення із вимогою про повторне направлення такого листа, маючи намір на усунення недоліків звіту по інвентаризації для отримання дозволу.  
В той же час, наявні в матеріалах справи докази не спростовують той факт, що надісланий 18.03.2020 відповідачем на адресу Міністерства звіт з інвентаризації стаціонарних джерел викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря був зареєстрований у встановленому законодавством порядку. Отже, заявником не було подано всі визначені законом документи, необхідні для отримання дозволу. 
Посилання скаржника на технологічну неможливість зупинення роботи на час отримання дозволу з посиланням на висновок експертів ННЦ “Інституту судових експертиз ім. Заслуженого професора М.С. Бокаріуса” від 12.07.2021 № 10797/17174-17181, не спростовує вимог законодавства щодо необхідності здійснення господарської діяльності за наявності відповідного дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами. Крім того, технологічна неможливість припинення роботи відповідних стаціонарних джерел викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря, на яку посилається відповідач, не означає неможливості виконання встановленого законом обов`язку утримуватись від їх експлуатації без відповідного дозволу.           
В апеляційній скарзі ТОВ "Коксовий завод "Новомет" також зазначає про неможливість стягнення збитків на підставі підзаконного акту – наказу Міністерства енергетики та захисту довкілля від 28.04.202 № 277, оскільки вважає, що спірні правовідносини мають регулюватися виключно нормами Закону України «Про охорону атмосферного повітря».
З приводу наведених доводів колегія суддів враховує правову позицію, викладену Верховним Судом в постанові від 14.12.2021 у справі №922/917/21, в якій Суд зазначив, що згідно статті 34 Закону України "Про охорону атмосферного повітря" шкода, завдана порушенням законодавства про охорону атмосферного повітря, підлягає відшкодуванню у порядку та розмірах, встановлених законом. 
Відповідно до статті 68 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища", підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України.
 Спеціальний склад та порядок визначення розміру збитків, заподіяних державі в результаті наднормативних викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами суб`єктів господарювання визначено Методикою розрахунку розмірів відшкодування збитків, які заподіяні державі в результаті наднормативних викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря (далі – Методика), затверджений наказом Міністерства енергетики та захисту довкілля України від 28.04.2020 №277.
    В широкому розумінні термін "закон", як і термін "законодавство", включає в себе закони, інші акти Верховної Ради України, акти Президента України, Кабінету Міністрів України, а в деяких випадках також і нормативно-правові акти центральних органів виконавчої влади (див. рішення Конституційного Суду України від 30.05.2001 №7-рп/2001). 
При цьому, вказана Методика була затверджена Міністерством енергетики та захисту довкілля України після того, як Закон України "Про охорону атмосферного повітря" (в т.ч. стаття 34) був викладений в новій редакції згідно із Законом України від 21.06.2001 №2556-ІІІ. Відповідний наказ про затвердження Методики був виданий саме на виконання цього закону. Отже, він і є тим самим нормативним актом, про який йдеться у статті 34 Закону України "Про охорону атмосферного повітря" і який підлягає застосуванню. При цьому цей наказ (від 28.04.2020 №277) не визнаний незаконним, не скасований ні в судовому, ні в іншому порядку, а отже є чинним.
Чинність Методики та можливість визначення розміру шкоди, завданої порушенням законодавства про охорону атмосферного повітря, на її підставі узгоджується також з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 21.10.2019 у справі №826/3820/18. 
          В ході розгляду справи встановлено, що у діях ТОВ "Коксовий завод "Новомет" наявні всі підстави для покладення на нього відповідальності за заподіяну шкоду, зокрема:
- протиправна поведінка, яка полягає в наднормативних викидах забруднюючих речовин в атмосферне повітря за відсутності відповідних дозвільних документів, чим порушено ст.ст. 10,11 Закону України "Про охорону атмосферного повітря";
- вина особи, яка полягає у здійсненні господарської діяльності, що призводить до наднормативних викидів за відсутності відповідного дозволу; 
- наявна сама шкода, яка обрахована відповідно до Методики розрахунку розмірів відшкодування збитків;
- причинний зв`язок, що виражений у заподіяні вказаної шкоди саме протиправною поведінкою відповідача.
        Наведеним вище спростовується посилання апелянта на правову позицію, викладену  у постанові Верховного Суду від 11.02.2021 у справі № 922/1816/20, в якій суд касаційної інстанції скасував рішення судів попередніх як такі, що постановлені за відсутності перевірки обставин відповідно до частини першої статті 23 Кодексу України про надра на предмет встановлення реального обсягу споживання води, що може звільнити відповідача від обов`язку отримання спеціального дозволу, а також за відсутності наведення належних мотивів стосовно підстав для представництва прокурором інтересів держави.
Крім того, як встановлено в ході розгляду справи, строк на подання заяви для отримання спеціального дозволу на користування надрами відповідачем порушено внаслідок власних дій, водночас терміни на розгляд дозвільних документів з боку органів державної влади відповідачем не оскаржувались. Тому, посилання на правові висновки викладені у постановах, де судами попередніх інстанцій не встановлена винна поведінка відповідача, а навпаки встановлено вчинення відповідачем всіх залежних від нього дій щодо недопущення господарського правопорушення є необґрунтованими, оскільки у справі що розглядається встановлено вину відповідача, яка полягає в експлуатації джерел викидів в атмосферне повітря за відсутності необхідних дозволів на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря.
Інші доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду справи. З огляду на викладене, враховуючи, що місцевий господарський суд забезпечив дотримання вимог чинного законодавства щодо всебічного, повного та об`єктивного дослідження усіх фактичних обставин справи та дав належну правову оцінку наявним у матеріалах справи доказам, а також те, що доводи апелянта не є підставою для скасування рішення суду, ухваленого з дотриманням норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга відповідача задоволенню не підлягає, а оскаржуване рішення Господарського суду Харківської області від 12.05.2023  у справі №922/1084/23 слід залишити без змін.
Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати за подання апеляційної скарги покладаються на апелянта.
Керуючись статтями 129, 269, п.1 ч.1 ст. 275, 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України,  Східний апеляційний господарський  суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Коксовий завод "Новомет" на рішення Господарського суду Харківської області від 12.05.2023  у справі №922/1084/23 залишити без задоволення.
Рішення Господарського суду Харківської області від 12.05.2023  у справі №922/1084/23 залишити без змін.
Дана постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено   18.09.2023 

Головуючий суддя                                                                     В.В. Лакіза

Суддя                                                                                           Л.І. Бородіна  

Суддя                                                                                           Л.М. Здоровко