ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ 
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 серпня 2023 року 
м. Чернівці
справа № 707/1718/22
провадження 822/534/23 
Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого Кулянди М.І.,
суддів: Половінкіної Н.Ю., Одинака О.О.,
за участю секретаря Скулеби А.І.,
учасники справи:
позивач та відповідач за зустрічним позовом ОСОБА_1 ,
відповідач та позивач за зустрічним позовом ОСОБА_2 , 
треті особи: Служба у справах дітей Виконавчого комітету Білозірської сільської ради про визначення місця проживання дитини, Служба у справах дітей Чернівецької міської ради, Служба у справах дітей Виконавчого комітету Білозірської сільської ради,
апеляційна скарга ОСОБА_2 , в інтересах якої діє ОСОБА_3 , на рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці від 12 травня 2023 року,
головуючий в суді першої інстанції суддя Одовічен Я.В.
ВСТАНОВИВ:
Описова частина
Короткий зміст позовних вимог
У серпні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей Виконавчого комітету Білозірської сільської ради про визначення місця проживання дитини.
Посилався на те, що 20 березня 2021 року між ним та відповідачкою було укладено шлюб. ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилась донька ОСОБА_4 .
З січня 2022 року вони разом не проживають, оскільки ОСОБА_2 поїхала на лікування до м.Чернівці. Їх спільна донька з цього часу проживала разом із ним та його батьками.
Вказував на те, що відповідач ОСОБА_2 била їх малолітню доньку. Мати дитини ніякої участі у вихованні дитини не приймає та життям дівчинки не цікавиться.
На даний час у нього виник спір із ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини, у зв`язку з чим позивач вимушений звернутися до суду з позовом.
Просив визначити місце проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 разом із ним за його місцем проживання.
У жовтні 2022 року ОСОБА_2 звернулася до суду з зустрічною позовною заявою до ОСОБА_1 , треті особи: Служба у справах дітей Чернівецької міської ради, Служба у справах дітей Виконавчого комітету Білозірської сільської ради про визначення місця проживання дитини.
Вказувала на те, що перебувала з позивачем у шлюбі. Під час шлюбу у них народилася донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після народження доньки, їх відносини погіршились, ОСОБА_1 почав зневажливо ставитись до неї.
На той час вона погано себе почувала після народження дитини, а тому хотіла поїхати на обстеження до лікаря, проте позивач їй відмовив у цьому.
06 листопада 2021 року її стан здоров`я значно погіршився, їй було важко самостійно пересуватися, проте ОСОБА_1 не надав їй кошти для проходження медичного обстеження.
Згодом її мати надіслала їй кошти на обстеження, за результатами якого їй поставили діагноз: виразковий коліт та рекомендували стаціонарне лікування. Позивач та його мати заперечували проти того, щоб вона проходила стаціонарне лікування, натомість хотіли, щоб вона продовжила лікування вдома. Згодом її стан погіршився, їй було важко пересуватися, у неї оніміли кінцівки.
У подальшому, оскільки стан її здоров`я погіршився, а вона не мала змоги лікуватися в Черкасах, її мати прийняла рішення забрати її від чоловіка без дитини до м.Чернівці на лікування. У той час вона погано себе почувала, приймала сильні знеболюючі, у неї була пригнічена свідомість. У Чернівцях відповідач продовжила лікування.
Коли вона поїхала до м.Чернівці, ОСОБА_1 забороняв їй бачитись із донькою. Тому єдиним способом спілкуватися з дитиною та бачити її хоча б по телефону, було написати заяву до органу опіки та піклування. Тоді вона за станом здоров`я не могла приїхати до м.Черкаси та жити зі своєю дитиною, турбуватися про неї.
Згідно з рішенням Виконавчого комітету Білозірської сільської ради від 23 травня 2022 року їй було встановлено години спілкування з малолітньою донькою та надано можливість спілкуватися з дитиною щоп`ятниці з 15:00 до 18:00 та щосереди з 15:00 до 18:00 у присутності батька.
Коли її стан здоров`я покращився, вона приїхала до м.Черкаси, щоб зустрітися і побачитись із донькою, проте колишній чоловік викликав поліцію і як наслідок їй не дали побачити дитину.
На даний час вона постійно проживає у АДРЕСА_1 , проте у даній квартирі немає достатніх умов для того, щоб проживати із донькою. Тому вона проживає у своєї тітки за адресою АДРЕСА_2 . Дана квартира облаштована усім необхідним для проживання дітей. На обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра відповідач не перебуває, до кримінальної відповідальності не притягувалася, алкогольними напоями не зловживає, по місцю проживання характеризується позитивно.
Також ОСОБА_2 посилалась на те, що працевлаштована, має стабільний дохід, що дозволяє їй матеріально забезпечувати доньку. Враховуючи вік дитини та те, що вона є дівчинкою, а тому вважає, що донька має більшу прихильність до неї, ніж до батька.
Просила визначити місце проживання малолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 разом із матір`ю за її місцем проживання.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці від 12 травня 2023 року позов ОСОБА_1 задоволено.
Визначено місце проживання малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 разом із батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживаючим в АДРЕСА_3 , за місцем його проживання.
У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи: Служба у справах дітей Чернівецької міської ради, Служба у справах дітей Виконавчого комітету Білозірської сільської ради про визначення місця проживання дитини відмовлено.
Вирішено питання про судові витрати.
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що місце проживання малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з батьком буде відповідати якнайкращим інтересам дитини, оскільки забезпечує розвиток дитини у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним. При цьому позивачка має не лише право, а й усі можливості для спілкування з дочкою та приймати участі у її вихованні та забезпеченні. 
Короткий зміст вимог апеляційної скарги
На дане рішення ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні первісної позовної заяви та про задоволення її позовних вимог.
Апелянт посилається на те, що суд першої інстанції при ухваленні рішення допустив неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушив норми процесуального права та неправильно застосував норми матеріального права.
Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд першої інстанції безпідставно дійшов висновку, що висновок органу опіки та піклування Виконавчого комітету Чернівецької міської ради, яким визначено доцільність місця проживання дитини саме з матір`ю, є недостовірним, вказаний висновок є обґрунтованим, винесеним на підставі всіх встановлених обставин справи, що свідчить про його достовірність.
Також вказує на те, що посилання суду першої інстанції на те, що мати за вказаною у висновку адресою не зареєстрована та не є власником житла в даному випадку не може бути підставою для відмови у задоволенні вимоги про визначення місця проживання дитини разом із матір`ю, оскільки ОСОБА_2 фактично проживає за вказаною адресою разом із своєю тіткою без реєстрації, а такої обов`язкової підстави для визначення місця проживання дитини разом із матір`ю як наявність власного житла законом не передбачено.
Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи
ОСОБА_1 подав до суду відзив на апеляційну скаргу. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції- без змін.
Посилається на те, що аргументи ОСОБА_2 , викладені в апеляційній скарзі, є безпідставними.
Мотивувальна частина
Обставини справи, встановлені судом першої та апеляційної інстанцій
Сторони з 20 березня 2021 року перебували у шлюбі, який рішенням Амур- Черкаського районного суду Черкаської області від 13 вересня 2022 рок у справі розірвано.
Під час шлюбу у сторін ІНФОРМАЦІЯ_1 народилась спільна дитина - дочка ОСОБА_4 , про що Виконавчим комітетом Білозірської сільської ради Черкаського району Черкаської області складено відповідний актовий запис за №26 (т.1 а.с.17).
Відповідно до характеристики ОСОБА_1 з грудня 2021 року працює касиром в ТОВ «Автолюкс Глобал Пост» та отримує стабільний дохід у вигляді заробітної плати. За місцем роботи ОСОБА_1 характеризується позитивно. До виконання своїх професійних обов`язків відноситься добросовісно та відповідально, користується повагою в колективі (т.1 а.с.22).
Відповідно до довідки-характеристики виданої Виконавчим комітетом Білозірської сільської ради Черкаського району Черкаської області ОСОБА_1 на даний час позивач зареєстрований та проживає разом із малолітньою донькою в АДРЕСА_3 . За місцем проживання ОСОБА_1 характеризується позитивно. З сусідами та рідними не конфліктує, піклується про малолітню дитину, допомагає батькам по господарству (т.1 а.с.23,24).
Із досліджених судом актів обстеження умов проживання №20 від 03 травня 2022 року, від 25 листопада 2022 року, встановлено, що умови проживання у п`яти кімнатному будинку АДРЕСА_3 складається з веранди, кухні, ванної кімнати, 2 зали та 2 спальні. До будинку підведена каналізація та газопостачання. У дитини наявне ліжечко, іграшки та всі необхідні речі (т.1 а.с.35, 123).
Відповізно до заповіту позивач є спадкоємцем ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 та заповіла йому житловий будинок та земельну ділянку, що знаходиться в АДРЕСА_3 (т.1 а.с.122).
Згідно з медичними заключеннями щодо стану здоров`я відповідачки встановлено, що останній у грудні 2021 року поставлено діагноз «виразковий ректосигмоїд, неспецифічний виразковий коліт середньо тяжкий перебіг». Анамнез хвороби: хворіє з вересня 2021 року. У лютому 2022 року була оперована в гінекологічному відділенні у зв`язку з порушенням трофіки фіброматозного вузла матки. Остання неодноразово перебувала на стаціонарному лікуванні, зокрема: з 10 січня 2022 року по 20 січня 2022 року, з 18 лютого 2022 року по 28 лютого 2022 року, з 24 травня 2022 року по 02червня 2022 року (т.1 а.с.73-81).
Відповідно до висновку Служби у справах дітей Виконавчого комітету Білозірської сільської ради від 08 грудня 2022 року №190/01-32 про визначення місця проживання малолітньої дитини, дитина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 має достатню кількість сезонного одягу, який випрасуваний та охайно складений. Має особисте ліжечко, різні іграшки для розвитку та книжки для відповідного віку. Дитина забезпечена продуктами харчуваннями та засобами гігієни. Дитина йде на контакт, посміхається, радіє татові. У будинку за адресою АДРЕСА_3 для дитини створено усі необхідні умови для проживання та розвитку. Батько задовольняє необхідні потреби дитини відповідно до віку. Враховуючи інтереси дитини, Служба у справах дітей Виконавчого комітету Білозірської сільської ради вважає за доцільне залишити місце проживання дитини з батьком (т.1 а.с.119-121).
Згідно з висновком  Органу опіки та піклування Виконавчого комітету Чернівецької міської ради №01/02-24/361 від 13 лютого 2023 року, ОСОБА_2 забезпечена роботою, має достатній стабільний дохід, що дозволяє повноцінне матеріальне забезпечення доньки. Окрім того, кожного разу мати приходить до доньки, вона радісно її зустрічає і постійно хоче бути з мамою, проте колишній чоловік - батько дитини, не надає такої можливості , категорично проти повернення дитини до матері. У квартирі АДРЕСА_4 є всі умови, щоб проживати з донькою. Квартира облаштована всім необхідним для проживання дитини, зокрема наявні місця для сну, ігор та відпочинку. Враховуючи викладене, Орган опіки та піклування Виконавчого комітету Чернівецької міської ради вважає за доцільне визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з матір`ю ОСОБА_2 , не порушуючи право батька ОСОБА_1 на участь у вихованні дитини (т.1 а.с.229-231).
Позиція апеляційного суду, застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті постанови
Заслухавши доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, виходячи з такого.
У статті 3 Конвенції про права дитини (далі - Конвенція) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.
Відповідно до частини першої статті 18, частини першої статті 27 Конвенції держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.
У частині першій статті 9 Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.
Статтею 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України (стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства»).
Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про охорону дитинства», батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.
Згідно з положеннями статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.
Згідно із статтею 18 Закону України «Про охорону дитинства» держава забезпечує право дитини на проживання в таких санітарно-гігієнічних та побутових умовах, що не завдають шкоди її фізичному та розумовому розвитку.
Мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини (стаття 141 СК України).
У частині четвертій статті 29 ЦК України визначено, що місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.
Статтею 160 СК України встановлено право батьків на визначення місця проживання дитини. Місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.
Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення (частина перша статті 161 СК України).
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
В постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 вересня 2022 року у справі № 466/1017/20 (провадження № 61-3587св22) зроблено висновок, що «рівність прав батьків стосовно дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й першорядно повинні бути визначені й враховані інтереси дитини з урахуванням об`єктивних обставин спору. Норми міжнародного права та національне законодавство не містять положень, які б наділяли одного з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною. При визначенні місця проживання дитини судам потрібно крізь призму врахування найкращих інтересів дитини встановлювати та надавати належну правову оцінку всім обставинам справи, які мають значення для правильного вирішення спору. Отже, під час розгляду справ щодо визначення місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах.
У постанові Верховного Суду від 14 лютого 2019 року в справі № 377/128/18 (провадження № 61-44680св18) зазначено, що тлумачення частини першої статті 161 СК України дає підстави для висновку, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема, особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку».
В постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 квітня 2022 року у справі № 359/6726/20 (провадження № 61-17922св21), зроблено висновок, що «при визначенні місця проживання дитини судам необхідно крізь призму врахування найкращих інтересів дитини встановлювати та надавати належну правову оцінку всім обставинам справи, які мають значення для правильного вирішення спору. Судовий розгляд сімейних спорів, у яких зачіпаються інтереси дитини, є особливо складним, оскільки в його процесів вирішуються не просто спірні питання між батьками та іншими особами, а визначається доля дитини. Колегія суддів зауважує, що сім`я є цінною для розвитку дитини, і коли вона руйнується, батьки, які почали проживати окремо, мають віднайти способи захистити дитину і забезпечити те, що їй потрібно, щоб дитина зростала у благополучній атмосфері, повноцінно розвивалася та не зазнавала негативного впливу. Ситуація, в якій батьки не в змозі віднайти такі способи за взаємним погодженням, потребує втручання органів державної влади, зокрема суду, з метою забезпечення належних стосунків між дитиною й батьками, які є фундаментальними для благополуччя дитини. Діти потребують уваги, підтримки і любові обох батьків. Діти є найбільш вразливою стороною в ході будь-яких сімейних конфліктів».
Відповідно до частин першої та другої статті 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками спору щодо її місця проживання.
Відповідно до частин першої, другої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
У справі, що переглядається, суд першої інстанції, задовольняючи первісний позов та відмовляючи у задоволенні зустрічного позову, врахував матеріально-побутові умови батьків, відносини, які існують між кожним з батьків та дитиною, приділення батьком більше уваги та свого часу дитині, проявлення більшої емоційної близькості та прихильності саме до батька, хоча і не бажання втрачати зв`язок із матір`ю, потребуючи уваги, турботи та піклування з боку матері, а також права батьків на виховання дітей і обов`язки батьків діяти в їх інтересах та інтереси дитини.
За таких обставин, виходячи із закріплених у міжнародному та національному законодавстві принципів пріоритету захисту прав та забезпечення інтересів дітей в усіх діях щодо них, у тому числі при вирішенні судових спорів, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення позову ОСОБА_1 та відмову в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 .
Безпідставними є доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не взяв до уваги висновок Органу опіки та піклування Виконавчого комітету Чернівецької міської ради № 01/02-24/361 від 13 лютого 2023 року, оскільки у висновку наведене обґрунтування доцільності визначення місця проживання дитини з матір`ю. 
Відповідно до п.72 Постанови Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 року № 866 «Питання діяльності органів опіки та піклування, пов`язаної із захистом прав дитини» зі змінами, внесеними Постановою Кабінету Міністрів України № 800 від 03 жовтня 2018 року. У разі коли батьки дитини проживають у межах різних адміністративно-територіальних одиниць, той із батьків, який подав заяву про визначення місця проживання дитини з ним, звертається до служби у справах дітей за місцем свого проживання (перебування) стосовно проведення обстеження його житлово-побутових умов і складення акта обстеження умов проживання. Зазначений акт передається заявником до служби у справах дітей за місцем проживання (перебування) дитини, працівник якої проводить з ним бесіду. Після обстеження житлово-побутових умов, проведення бесіди з батьками та дитиною служба у справах дітей складає висновок про визначення місця проживання дитини.
Отже, згідно з вказаним положенням висновок про визначення місця проживання дитини має бути складений за місцем проживання (перебування) дитини, а тому висновок Органу опіки та піклування Виконавчого комітету Чернівецької міської ради № 01/02-24/361 від 13 лютого 2023 року є неналежним доказом, оскільки здобутий з порушенням вимог закону.
Доводи апелянта проте, що суд першої інстанції безпідставно відмовив в задоволенні зустрічного позову з тих підстав, що апелянт не має на праві власності або на праві користування житла є помилковими, виходячи з наступного. 
Матеріально-побутове забезпечення батьків має враховуватися, але не є визначальним у вирішенні питання про визначення місця проживання дитини, оскільки судам перш за все слід брати до уваги інші критерії, зокрема ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків.
Так, Верховний Суд своїй постанові від 06 червня 2019 року звернув увагу, що коли батьки перебувають у рівних умовах, мають однакове ставлення до своїх батьківських обов`язків та в разі однакової прихильності дитини до обох батьків, місце проживання дитини має бути визначено з тим із батьків, яким створено більш сприятливі умови для проживання дитини.
Суд першої інстанції, обґрунтовано визнав, що умови проживання дитини з ОСОБА_1 є кращими у порівнянні з умовами проживання з  ОСОБА_2 , що підтверджується актом обстеження житлово-побутових умов сім`ї №20 від 03 травня та 25 листопада 2022 року.
Доводи апеляційної скарги про те, що визначення місця проживання дитини разом із батьком суперечитиме інтересам дитини, батько не в змозі забезпечувати належний рівень життя дитини є безпідставними та будь-якими належними доказами у справі не підтверджуються.
Визначення місця проживання дитини з батьком, не впливатиме на її взаємовідносини з матір`ю, оскільки визначення місця проживання дитини з одним із батьків, не позбавляє іншого батьківських прав та не звільняє його від виконання своїх батьківських обов`язків.
Матір дитини, яка безсумнівно відіграє важливу роль у житті та розвитку дитини, має право та обов`язок піклуватися про здоров`я доньки, стан її розвитку, незалежно від того з ким дитина буде проживати.
Будь-яких інших доводів та доказів на їх підтвердження, що є правовою підставою для скасування або зміни рішення суду першої інстанції апелянтом надано не було, у зв`язку з чим, апеляційний суд не вбачає правових підстав для скасування рішення суду першої інстанції та задоволення апеляційної скарги.
Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги 
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення- без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Враховуючи наведене вище, рішення суду першої інстанції слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.
Керуючись ст. ст. 374, 375, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд 
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , в інтересах якої діє ОСОБА_3 , залишити без задоволення.
Рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці від 12 травня 2023 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.
На постанову може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.
Дата складання повного тексту постанови - 18 серпня 2023 року.
Головуючий                                                 М.І. Кулянда 
Судді:                                                          Н.Ю. Половінкіної 
                                                               О.О. Одинак