ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 серпня 2023 року	Львів	Справа № 260/1130/23 пров. № А/857/10863/23	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді:                                                 Гудима Л.Я.,
суддів:                                                                      Довгополова О.М., Затолочного В.С.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 29 травня 2023 року, головуючий суддя – Калинич Я.М., ухвалене у м. Ужгород, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Обласного центру медико-соціальної експертизи в Закарпатській області, військового госпіталю (військової частини НОМЕР_1 ) військово-медичного клінічного центру східного регіону про визнання довідок такими, що видані з помилками та зобов`язання вчинити певні дії,-

                                                      В С Т А Н О В И В:

В лютому 2023 року позивач – ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Обласного центру медико-соціальної експертизи в Закарпатській області, військового госпіталю (військової частини НОМЕР_1 ) військово-медичного клінічного центру східного регіону, в якому просив визнати Довідку військово-лікарської комісії в/ч НОМЕР_1 №5232 від 28.11.2022 року як виданою з помилкою; зобов`язати військово-лікарську комісію в/ч НОМЕР_1 видати (направити поштою рекомендованим листом на адресу: АДРЕСА_1 ), нову довідку в якій замість речення «Травма, ТАК, пов`язана з проходженням військової служби», написати «Травма, ТАК, пов`язана з виконанням службових обов`язків»; визнати Довідку до акта огляду МСЕК від 16.01.2023 року як виданою з помилкою; зобов`язати Обласний центр медико-соціальної експертизи в Закарпатський області видати нову Довідку в якій замість речення «Травма, ТАК, пов`язана з проходженням військової служби» написати «Травма, ТАК, пов`язана з виконанням службових обов`язків»; стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 на відшкодування моральної шкоди завданою бездіяльністю посадових осіб військово- лікарської комісії в/ч НОМЕР_1 50000 (п`ятдесят тисяч) грн.; стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 на відшкодування моральної шкоди завданою бездіяльністю посадових осіб Обласного центру медико-соціальної експертизи в Закарпатський області 50000 (п`ятдесят тисяч) грн.
В обґрунтування своїх позовних вимог посилався на те, що в Постанові ВЛК від 01.12.2015 року та в Довідці від 15.12.2015 року МСЕК Донецької області записано, що поранення «пов`язане з виконанням службових обов`язків» відтак зазначення, що «Травма, Так, пов`язана з проходженням військової служби» зазначене у довідці ВЛК в/ч НОМЕР_1 №5232 від 28.11.2022 року та довідці до акта огляду МСЕК від 16.01.2023 року видані з помилкою.
Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 29 травня 2023 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.
Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку, який, покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції прийняти відмову від частини позовних вимог, а позовні вимоги в іншій частині задовольнити вийшовши за межі позовних вимог.  
Свою апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що він неправильно сформулював свою вимогу до МСЕК, однак на підставі ч. 2 ст. 9 КАС України суд мав право вийти за межі позовних вимог.
На підставі пункту 1 частини 1 статті 311 КАС України розгляд справи проводиться в порядку письмового провадження.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла переконання, що подана апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, Відповідно до акту №80/14 затвердженого начальником ГУМВС України в Дніпропетровській області про нещасний випадок (у тому числі поранення) позивач 13.08.2014 року отримав вогнепальне скрізне порання лівої гомілки з наявністю чужорідних тіл та переламу шийки малої берцової кістки, та нещасний випадок стався в період проходження служби при виконанні службових обов`язків, пов`язаних із безпосередньою участю в охороні громадського порядку, громадської безпеки, боротьби зі злочинністю.
Згідно постанови військово-лікарської комісії ГУМВС України в Донецькій області від 01 грудня 2015 року №26 по встановленню причинного зв`язку поранення (13.08.2014 року) ОСОБА_1 , 1972 р.н. зазначено: «Так, пов`язане з виконанням службових обов`язків».
В консультаційному висновку спеціаліста обласної консультаційної поліклініки КЗ «Дніпропетровська обласна клінічна лікарня імені І.І. Мечникова» від 23.10.2015 року, зокрема зазначено діагноз ОСОБА_1 посттравматичне (вогнепальне поранення лівої гомілки під час виконання військових обов`язків в зоні АТО; Акт №14 від 27.09.2014).
З довідки МСЕК м. Краматорськ Серії 10 ААА №014802 від 15.12.2015 року про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках застрахованого виданої ОСОБА_1 , вбачається, зокрема, що: «Поранення, так, пов`язане з виконанням службових обов`язків».
Згідно виписки неврологічного відділення КЗОЗ «Бахмутська ЦРЛ» із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №455/95 від 02.02.2018 року, ОСОБА_1 було встановлено основний діагноз: стійкі залишкові явища перенесеного (13.08.2014р.) вогнепального скрізного поранення лівої гомілки (операція 27.01.2015 року - невроліз м/гомілкового нерву ліворуч у підколінній ямці верхньої треті гомілки, видалення невроми, аутопластика м/г нерву суральним нервом) у вигляді післятравмової нейропатії лівого малогомілкового нерву з глибоким парезом розгиначів лівої стопи, порушенням функції опори та ходи І ст.
13 жовтня 2022 року рішенням Донецького окружного адміністративного суду у адміністративній справі №200/11643/18-а визнано протиправним та скасовано Акт огляду медико-соціальної експертної комісії Обласного центру медико-соціальної експертизи в Донецькій області №461 від 06.06.2018 року, а також зобов`язано Обласний центр медико-соціальної експертизи в Донецькій області повторно провести медико-соціальну експертизу щодо ОСОБА_1 за направленням на медико-соціальну експертну комісію у зв`язку з наявністю ознак інвалідності від 07.02.2018 року КЗОЗ «Бахмутська центральна районна лікарня» з урахуванням висновків суду, викладених у рішенні.
Відповідно до направлення ТВО командира військової частини НОМЕР_2 №1150 від 11.11.2022 року, старший сержант військової служби за мобілізацією ОСОБА_1 1972 р.н., військовослужбовець військової частини НОМЕР_2 , призваний в березні 2022 р. Ужгородським РТЦК та СП, Закарпатської області, старший-стрілець, 22.11.2022 року був направлений до військової частини НОМЕР_1 на військово-лікарську комісію з метою визначення ступеню придатності до військової служби (з попереднім діагнозом: залишкові явища перенесеного 13.08.2014 року вогнепального наскрізного поранення лівої гомілки (операція 27.01.2015 – нейроліз малогомілкового нерву ліворуч у підколінній ямці та верхньої треті гомілки, видалення невроми, аутопластика малогомілкового нерву суральним нервом).
28 листопада 2022 року військово-лікарською комісією в/ч НОМЕР_1 було видано довідку №5232, згідно якої сержанту військової служби за мобілізацією ОСОБА_1 , 1972 р.н., проведено медичний огляд та встановлено діагноз: віддалені наслідки вогнепального наскрізного поранення (13.08.2014р.) верхньої третини лівої гомілки з наявністю чужорідних тіл та консолідованого перелому, післятравматичної нейропатії великогомілкового та малогомілкового нервів з помірним порушенням функції. Травма, ТАК, пов`язана з проходженням військової служби.
В подальшому, з метою проходження медико-соціальної експертизи, позивач звернувся до Обласного центру медико-соціальної експертизи в Закарпатській області.
Відповідно до довідки Обласного центру медико-соціальної експертизи в Закарпатській області до акта огляду медико-соціальною експертною комісією №466 від 16.01.2023 року позивачу було встановлено третю групу інвалідності та зазначено: «Травма, ТАК, пов`язана з проходженням військової служби».
Позивач, вважаючи протиправним зазначення відповідачами причинного зв`язку травми у довідці військово-лікарської комісії в/ч НОМЕР_1 №5232 від 28 листопада 2022 року та довідці Обласного центру медико-соціальної експертизи в Закарпатській області до акту огляду медико-соціальною експертною комісією №466 від 16.01.2023 року, а саме: «Травма, ТАК, пов`язана з проходженням військової служби» звернувся до суду з даним адміністративним позовом.
Відмовляючи в задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що вирішення питань щодо причинного зв`язку отриманої позивачем травми та причинного зв`язку отримання позивачем інвалідності є дискреційним повноваженням ВЛК та МСЕК, яке суд не може перебирати на себе, оскільки це, з поміж іншого, вимагає наявності медичної освіти та спеціальної підготовки. 
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що відповідають нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи з огляду на наступне.
У відповідності до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Процедуру проведення медико-соціальної експертизи хворим, що досягли повноліття, потерпілим від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, особам з інвалідністю з метою виявлення ступеня обмеження життєдіяльності, причини, часу настання, групи інвалідності, а також компенсаторно-адаптаційних можливостей особи, реалізація яких сприяє медичній, психолого-педагогічній, професійній, трудовій, фізкультурно-спортивній, фізичній, соціальній та психологічній реабілітації, визначено Положенням про медико-соціальну експертизу, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 р. № 1317, згідно із пунктами 3, 4 якого медико-соціальна експертиза проводиться особам, що звертаються для встановлення інвалідності, за направленням лікувально-профілактичного закладу охорони здоров`я після проведення діагностичних, лікувальних і реабілітаційних заходів за наявності відомостей, що підтверджують стійке порушення функцій організму, обумовлених захворюваннями, наслідками травм чи вродженими вадами, які спричиняють обмеження життєдіяльності.
Медико-соціальну експертизу проводять медико-соціальні експертні комісії, з яких утворюються в установленому порядку центри (бюро), що належать до закладів охорони здоров`я при Міністерстві охорони здоров`я Автономної Республіки Крим, управліннях охорони здоров`я обласних, Київської та Севастопольської міських держадміністрацій.
У силу підпункту 1 пункту 11 Положення про медико-соціальну експертизу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 РОКУ № 1317, групу інвалідності визначають міські, міжрайонні, районні комісії.
Кримська республіканська, обласні, центральні міські комісії: здійснюють організаційно-методичне керівництво та контроль за діяльністю відповідно районних, міжрайонних, міських комісій, перевіряють правомірність прийнятих ними рішень і в разі визнання їх безпідставними змінюють їх; повторно оглядають осіб, що звертаються для встановлення інвалідності і оскаржили рішення районних, міжрайонних, міських комісій, перевіряють якість розроблення індивідуальних програм реабілітації, здійснюють контроль за повнотою і якістю їх виконання (абзаци другий і третій пункту 12 Положення про медико-соціальну експертизу).
Центральна медико-соціальна експертна комісія МОЗ: проводить перевірку обґрунтованості рішень, прийнятих обласними, Київською та Севастопольською центральними міськими комісіями, і в разі необхідності скасовує їх; повторно оглядає осіб, які оскаржили рішення обласних, Київської та Севастопольської центральних міських комісій, перевіряє якість розроблених ними індивідуальних програм реабілітації, здійснює контроль за повнотою і якістю виконання програми (абзаци четвертий і шостий пункту 13 Положення про медико-соціальну експертизу).
При цьому, варто відмітити, що згідно з п. 17 Положення про МСЕК медико-соціальна експертиза проводиться після повного медичного обстеження, проведення необхідних досліджень, оцінювання соціальних потреб особи з інвалідністю, визначення клініко-функціонального діагнозу, професійного, трудового прогнозу, одержання результатів відповідного лікування, реабілітації за наявності даних, що підтверджують стійке порушення функцій організму, обумовлених захворюваннями, наслідками травм чи вродженими вадами, які спричиняють обмеження життєдіяльності.
Відповідальність за якість медичного обстеження, своєчасність та обґрунтованість направлення громадян на медико-соціальну експертизу покладається на керівника лікувально-профілактичного закладу охорони здоров`я (п.18 Положення про МСЕК).
Наведеним нормам кореспондують приписи пунктів 23 та 24 Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 року № 1317, відповідно до яких у разі незгоди з рішенням районної, міжрайонної, міської комісії хворий, потерпілий від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання або особа з інвалідністю має право подати протягом місяця після одержання висновку комісії письмову заяву до Кримської республіканської, обласної, Київської та Севастопольської центральних міських комісій або до комісії, в якій він проходив огляд, чи до відповідного управління охорони здоров`я. Комісія, що проводила огляд, або управління охорони здоров`я надсилає у триденний строк після надходження відповідного запиту всі наявні документи на розгляд Кримської республіканської, обласної, центральної міської комісії, яка протягом місяця з дня подання зазначених документів проводить повторний огляд заявника і приймає відповідне рішення.
Рішення Кримської республіканської, обласної, центральної міської комісії може бути оскаржене до МОЗ.
МОЗ за наявності фактів порушення законодавства про медико-соціальну експертизу доручає Центральній медико-соціальній експертній комісії МОЗ або Кримській республіканській, Київській та Севастопольській міським або обласній комісії іншої області повторно розглянути з урахуванням усіх наявних обставин питання, з якого оскаржується рішення, а також вживає інших заходів впливу для забезпечення дотримання законодавства під час проведення медико-соціальної експертизи.
Отже, МОЗ України уповноважене розглядати скарги на рішення обласної, Київської та Севастопольської центральних міських комісій та, у випадку виявлення фактів порушення законодавства про медико-соціальну експертизу, може доручити Центральній медико-соціальній експертній комісії МОЗ або Кримській республіканській, Київській та Севастопольській міським або обласній комісії іншої області повторно розглянути з урахуванням усіх наявних обставин питання, з якого оскаржується рішення.
У свою чергу Центральна МСЕК за дорученням МОЗ України повторно оглядає осіб, які оскаржили рішення обласних, Київської та Севастопольської центральних міських комісій, перевіряє обґрунтованість прийнятих рішень і в разі необхідності скасовує їх.
Відповідно до п.26 Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 р. № 1317 особі, що визнана особою з інвалідністю, залежно від ступеня розладу функцій органів і систем організму та обмеження її життєдіяльності встановлюється I, II чи III група інвалідності.
Причини інвалідності наведено у п.26 Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 року № 1317.
Згідно із п.26 Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 р. № 1317 підставою для встановлення III групи інвалідності є стійкі, помірної важкості функціональні порушення в організмі, зумовлені захворюванням, наслідками травм або вродженими вадами, що призвели до помірно вираженого обмеження життєдіяльності особи, в тому числі її працездатності, але потребують соціальної допомоги і соціального захисту.
Верховний Суд неодноразово звертав увагу, що при розгляді по суті спору у справах, у яких оспорюються рішення МСЕК, суд не може здійснювати власну оцінку підставності прийняття певного висновку, оскільки суди не є спеціалізованими установами в медичній сфері і тому оцінка підставності висновку МСЕК виходить за межі необхідного дослідження в контексті застосування норм матеріального права. Суди вправі перевіряти законність висновку МСЕК лише в межах дотримання процедури прийняття цього висновку на підставі приписів Інструкції про встановлення груп інвалідності, Положення про медико-соціальну експертизу та Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності.
Подібна правова позиція викладена, зокрема, в постановах Верховного Суду від 26.09.2018 року у справі №817/820/16, від 17.03.2020 року у справі №240/7133/19, від 30.11.2020 у справі №200/14695/19-а.
В той же час, у позовній заяві позивач не зазначає про порушення процедури прийняття оскаржуваного рішення МСЕК, а тому факту порушення відповідачем цієї процедури в межах даної справи не встановлено.
Також суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що відповідно до положень КАС України адміністративні суди не можуть підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесено до компетенції цього органу.
Тобто, законодавець передбачив обов`язок суду змусити суб`єкта владних повноважень до правомірної поведінки, а не вирішувати питання, які належать до функцій і виключної компетенції останнього (дискреційні повноваження), тому втручання в таку діяльність є формою втручання в дискреційні повноваження наведеного органу та виходить за межі завдань адміністративного судочинства.
При цьому, вирішення питань щодо визначення міри втрати здоров`я та ступеня обмеження життєдіяльності особи є дискреційним повноваженням відповідних МСЕК, яке суд не може перебирати на себе, оскільки це, з поміж іншого, вимагає наявності медичної освіти та спеціальної підготовки.
З огляду на наведене, суд наголошує, що відповідно до норм чинного законодавства, повноваження відповідача щодо встановлення позивачу визначення ступеня втрати професійної працездатності є дискреційними повноваженнями та виключною його компетенцією.
Критеріями встановлення групи інвалідності є не діагноз, а його наслідки, які призвели до порушення функції органів і систем організму, які, в свою чергу, призвели до обмеження життєдіяльності. Саме ступінь порушення функцій організму та обмеження життєдіяльності є критеріями встановлення тієї чи іншої групи інвалідності та відсотку втрати працездатності.
Завданням суду, при розв`язанні зазначеного спору, є перевірка дотримання медико-соціальною експертною комісією встановленого законом порядку проведення експертизи та відповідність її дій та рішень положенням спеціальних нормативно-правових актів, які регулюють правовідносини у даній справі та вірно застосував висновки Верховного Суду, викладеними у постанові від 04 березня 2019 року (справа №805/773/17-а).
Разом з тим аналіз зазначених вище норм чинного законодавства дає підстави для висновку, що рішення МСЕК приймається після повного медичного обстеження особи і проведення досліджень лікувально-профілактичним закладом охорони здоров`я, на підставі медичних документів та за результатами об`єктивного обстеження особи членами комісії.
Розглядаючи по суті спори у справах щодо оскарження рішень МСЕК, суд вправі перевірити законність висновку МСЕК лише в межах дотримання процедури прийняття цього висновку, яка на час спірних правовідносин визначена Положенням №1317 та Інструкцією №561. Однак суд не може здійснювати власну оцінку підставності прийняття певного висновку, оскільки як попередньо зазначалося, суди не є спеціалізованими установами в медичній сфері і тому оцінка підставності висновку МСЕК виходить за межі необхідного дослідження в контексті застосування норм матеріального права.
Вказана позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 30.04.2021 року у справі № 160/12235/19.
Таким чином колегія суддів вважає вірним висновок суду попередньої інстанції про те, що вирішення питань щодо причинного зв`язку отриманої позивачем травми та причинного зв`язку отримання позивачем інвалідності є дискреційним повноваженням ВЛК та МСЕК, яке суд не може перебирати на себе, оскільки це, з поміж іншого, вимагає наявності медичної освіти та спеціальної підготовки.
Попри це, у відповідності до ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Колегія суддів вважає безпідставними покликання апелянта щодо необхідності застосування у спірних правовідносинах вимог ч. 2 ст. 9 КАС України щодо ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, оскільки відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд виходив з того, що оцінка підставності висновку МСЕК виходить за межі необхідного дослідження в контексті застосування норм матеріального права.
В даному випадку позовні вимоги в частині визнання Довідки до акта огляду МСЕК від 16.01.2023 року як виданою з помилкою та зобов`язати Обласний центр медико-соціальної експертизи в Закарпатський області видати нову Довідку виходять за межі судового розгляду.
Таким чином, колегія суддів вважає вірним висновок суду попередньої інстанції про безпідставність та необґрунтованість позовних вимог.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В частині решти доводів апеляційної скарги колегія суддів враховує, що, оцінюючи наведені сторонами доводи, апеляційний суд виходить з того, що всі конкретні, доречні та важливі доводи, наведені сторонами, були перевірені та проаналізовані судом першої інстанції, та їм було надано належну правову оцінку.
Право на вмотивованість судового рішення є складовою права на справедливий суд, гарантованого ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.
У рішенні «Петриченко проти України» (параграф 13) Європейський суд з прав людини вказував на те, що національні суди не надали достатнього обґрунтування своїх рішень, та не розглянули відповідні доводи заявника, навіть коли ці доводи були конкретними, доречними та важливими.
Наведене дає підстави для висновку, що доводи сторін у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.
Інші зазначені в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді.
З огляду на наведене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому підстав для скасування рішення колегія суддів не знаходить і вважає, що апеляційну скаргу на нього слід залишити без задоволення.
Також, пунктом 2 ч. 1 ст. 238 КАС України передбачено, що суд закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмову прийнято судом.
Відповідно до ст. 314 КАС України позивач може відмовитися від позову, а сторони можуть примиритися у будь-який час до закінчення апеляційного провадження.
Розглянувши вимоги апеляційної скарги щодо відмови від позовних вимог в частині, колегія суддів дійшла висновку про можливість її задоволення, оскільки такі дії позивача не суперечать закону та не порушують чиї-небудь права, свободи або інтереси.
Суд не вбачає обмежень у даній процесуальній дії, передбачених ч.ч. 5, 6 ст.189 КАС України, причому наслідки такої, стороні позивача відомі, виходячи з поданої апеляційної скарги.
Відповідно до ч. 2 ст. 314 КАС України у разі відмови від позову або примирення сторін суд апеляційної інстанції постановляє ухвалу відповідно до вимог статей 189, 190 цього Кодексу, якою одночасно визнає нечинним судове рішення суду першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, та закриває провадження у справі.
Керуючись ст.ст. 243, 238, 308, 311, 314, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,-

                                                    П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково, клопотання ОСОБА_1 про відмову від частини позовних вимог  задовольнити.
Прийняти відмову ОСОБА_1 від позовних вимог до військового госпіталю (військової частини НОМЕР_1 ) військово-медичного клінічного центру східного регіону про визнання довідки військово-лікарської комісії в/ч НОМЕР_1 №5232 від 28.11.2022 року як виданої з помилкою та зобов`язання військово-лікарської комісії в/ч НОМЕР_1 видати (направити поштою рекомендованим листом на адресу: АДРЕСА_1 ), нову довідку в якій замість речення «Травма, ТАК, пов`язана з проходженням військової служби», написати «Травма, ТАК, пов`язана з виконанням службових обов`язків».
Рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 29 травня 2023 року у справі №260/1130/23 в частині позовних вимог про визнання довідки військово-лікарської комісії в/ч НОМЕР_1 №5232 від 28.11.2022 року як виданої з помилкою та зобов`язання військово-лікарської комісії в/ч НОМЕР_1 видати (направити поштою рекомендованим листом на адресу: АДРЕСА_1 ), нову довідку в якій замість речення «Травма, ТАК, пов`язана з проходженням військової служби», написати «Травма, ТАК, пов`язана з виконанням службових обов`язків» визнати нечинним, а провадження у справі у вказаній частині - закрити. 
В решті рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 29 травня 2023 року у справі №260/1130/23 залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя	 	Л. Я. Гудим 	
судді	 	О. М. Довгополов 	
 	 	В. С. Затолочний