ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2023 року	Львів	Справа № 161/9009/23 пров. № А/857/13246/23	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:
головуючого судді:                                                  Запотічного І.І.,
суддів:                                                                      Глушка І.В., Довгої О.І., 
при секретарі судового засідання:                              Пославському Д.Б.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 05 липня 2023 року (суддя Гринь О.М., ухвалене в м. Луцьку) у справі № 161/9009/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до  Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови,- 

                                                         В С Т А Н О В И В:

01 червня 2023 року позивач звернулася до суду із вказаним позовом, та просила суд визнати протиправною та скасувати постанову відповідача від 07 березня 2023 року серії АА №00006119.
Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 05 липня 2023 року постанову Державної служби України з безпеки на транспорті по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місці проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України від 07 березня 2023 року серії АА №00006119 залишено без змін, а позовну заяву ОСОБА_1 без задоволення.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції позивач- ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу та з наведених у ній підстав просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції та прийняте нове, яким задовольнити позов.
Доводи апеляційної скарги, зводяться до того, що відповідачем не доведено факт вчинення  позивачем  правил дорожнього руху, а саме перевищення максимально дозволеної загальної маси  транспортного засобу на автомобільній дорозі загального значення.
Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу рішення суду першої інстанції вважає законним та просить залишити його без змін.
Сторони будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися, явки уповноваженого представника не забезпечили, що відповідно до ч. 2 ст. 313 КАС України не перешкоджає розгляду справи без їхньої участі. 
Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. 
Протокольною ухвалою суду від 21.09.2023продовжено строк розгляду справи на 15 днів.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, апеляційну скаргу, відзив, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з огляду на наступні підстави.
Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи 07 березня 2023 року старшим державним інспектором відділу впровадження систем автоматичної фіксації порушень Департаменту державного нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті, Савченко Владиславом Олеговичем була винесена постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування(місцезнаходження юридичної особи) на території України серіїАА №00006119,в якій зафіксовано, що 11лютого 2023року о17:28на автомобільній дорозі М-19,127км +793м.,у Волинській області, автомобіль МАЗ650108, НОМЕР_1 , допустив рух із перевищенням нормативних параметрів зазначених пунктом22.5ПДР України, а саме перевищення загальної маси транспортного засобу на 38,942% (15,577 тон), при дозволеній максимальній фактичній масі 40 тон, навантаження на здвоєні осі транспортного засобу на 22,285% (4,011 тон), при дозволеному максимальному навантаженні на здвоєні осі 18 тон та відстані між осями від 1,3 до 1,8 м. при спарених колесах. У зв`язку з чим, відповідальну особу керівника юридичної особи - власника транспортного засобу ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.2 ст.132-1 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 51000,00 грн.
Не погодившись з даною постановою про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 звернулась в суд з даним позовом.
Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.
З свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу МАЗ 650108, НОМЕР_1 , слідує, що за своїм типом він є вантажним спеціалізованим самоскидом. З фотофіксації видно, що транспортний засіб рухався з причепом, тобто вважався автопоїздом.
З наданих технічних відомостей про відстань між вісями тягача та причепа, що зафіксовані в оскаржуваній постанові, слідує, що автопоїзд мав 6 осей, спарені колеса містять на 2 та 3 осі, відстань між 1 та 2 осями 4450 мм, між 2 та 3 - 1410 мм, між 3 та 4 - 5100 мм, між 4 та 5 - 4540 мм, між 5-6 1320 мм. 
Відповідно до п.22.5 ПДР, в такому випадку максимальна фактична маса автопоїзда не може перевищувати 40 тон, а навантаження на здвоєну вісь (від 1,3 до 1,8 метра між осями) при спарених колесах, за умови, що навантаження на кожну вісь не перевищує 9,5 тонни не може перевищувати 19 тон. Вказані правили діють на автомобільних дорогах державного значення.
Як вірно зазначено судом першої інстанції, що з чеку приладу «WIM 44, 44», який наданий відповідачем, слідує, що загальна фактична маса транспортного засобу становила 61752 кг, а загальне навантаження на здвоєну 2 та 3 вісь транспортного засобу - 26204 кг (12868 + 13366).
Відтак колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що автомобіль позивача перевищив встановлені у п.22.5 ПДР нормативи загальної фактичної маси транспортного засобу (автопоїзда) на дорогах державного значення у 40 тон, а також норматив навантаження на здвоєну вісь (від 1,3 до 1,8 метра між осями) при спарених колесах у 19 тон.
Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що в оскаржуваній постанові розмір перевищення в кілограмах та відсотках зазначений з врахування 10% похибки приладу. 
Окрім цього суд першої інстанції вірно відхилив доводи позивача про те, що в оскаржуваній постанові не вказані певні реквізити, оскільки їх зміст повністю відповідає приписам ст.283 КУпАП, а саме містить: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення; дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.
Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що доводи позивача про відсутність «обмежувальних знаків та відповідного дорожнього знаку, що інформує учасника дорожнього руху про фіксацію автоматичними пунктами» є безпідставними, оскільки нормативи навантаження врегульовані безпосередньо у ПДР, а не дорожніми знаками, а позивачем не конкретизовано які саме дорожні знаки, з наведенням його назви та номеру, були відсутні, чим передбачена їх обов`язкова присутність і як це спростовує факт вчинення правопорушення.
Окрім цього судом першої інстанції вірно відхилено доводи позивача про відсутність відеофіксації правопорушення, оскільки така є не обов`язковою, а транспортний засіб був зафіксований автоматичним пунктом фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки  на автомобільному транспорті  і яке дозволяє ідентифікувати транспортний засіб, а його маса на відповідний спеціалізований сертифікований прилад.
Щодо посилання відповідача про те, що у приладі, яким вимірювалося навантаження 08 серпня 2022 року закінчився строк дії свідоцтва про повірку, то слід зазначити, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 05 квітня 2022 року №412, яка була чинною на час вчинення правопорушення, позитивні результати періодичної, позачергової повірки та повірки після ремонту законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, засвідчені відбитком повірочного тавра на таких засобах чи записом з відбитком повірочного тавра у відповідному розділі експлуатаційних документів та/або оформлені свідоцтвом про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки, строк дії яких закінчився у період воєнного і надзвичайного стану та протягом місяця після його припинення чи скасування, чинні на період воєнного і надзвичайного стану та протягом трьох місяців після його припинення чи скасування на всій території України або в окремих її місцевостях.
Окрім цього є безпідставними доводи позивача про ненадсилання оскаржуваного рішення відповідачем, адже таке надсилалося їй на поштову адресу, ця ж адреса зазначена позивачем у позові, і саме позивач не отримувала його на відділенні поштового зв`язку, у зв`язку з чим відправлення було повернуто за закінченням терміну зберігання. 
Відповідно до ч.3 ст.286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
Враховуючи все викладене вище, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відсутні підстави для задоволення позовних вимог.
Згідно ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи викладене, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду з наведених вище мотивів, а тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції.
За правилами статті 139 КАС України, судом не вирішується питання про розподіл судових витрат.
Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 316, 321, 328 КАС України, суд,- 

                                                          ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 05 липня 2023 року у справі №161/9009/23 без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та  оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя	 	І. І. Запотічний 	
судді	 	І. В. Глушко 	
 	 	О. І. Довга  	
Повне судове рішення складено 28.09.2023