ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4353/23 Справа № 204/11463/22 	  	Суддя у 1-й інстанції - Книш А.В. Суддя у 2-й інстанції - Максюта Ж. І.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2023 року                                                                м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді Максюти Ж.І.
суддів Барильської А.П., Зайцевої С.А.
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника  ОСОБА_1 - адвоката Повалій Олени Василівни на рішення Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 14 березня 2023 року за позовною заявою  ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства "Шахтоуправління"Покровське" про відшкодування моральної шкоди,– 

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, у якій просив стягнути з відповідача на свою користь в якості відшкодування моральної шкоди у зв`язку з ушкодженням здоров`я внаслідок професійного захворювання суму грошових коштів у розмірі 245000 грн. В обґрунтування позову позивач зазначає, що він з 28.07.2005 працював у відповідача гірником очисного забою 4 розряду з повним робочим днем у шахті. 
20.07.2018 позивача було звільнено з роботи. 15.08.2018 позивача прийнято гірником очисного забою 5 розряду з повним робочим днем. 19.07.2019 позивача було звільнено з підприємства відповідача за ст. 40 КЗпП України у зв?язку з виявленою невідповідністю займаній посаді за станом здоров?я. Вказує, що за час роботи на підприємстві відповідача позивач набув хронічних професійних захворювань. Пунктом 7 акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання форми П-4 від 28.09.2021 року встановлено наявність у позивача наступних професійних захворювань: хронічний бронхіт ІІ ст., ф. затихаючого загострення, дифузний пневмофіброз, ЛН І-ІІ ст. (першого-другого ст.), хронічна радикуляція S1 ліворуч в стадії затихаючого загострення з помірними статико-динамічними порушеннями, м`язово-тонічним та больовим синдромами, рецидивуючий перебіг. Також відповідно до довідки Медико-соціальної експертної комісії від 10.11.2021 серії 12ААВ 167547525 позивачу встановлено третю групу інвалідності безстроково. У зв`язку з вказаним хронічним професійним захворюванням порушено та порушуються нормальні життєві зв`язки позивача, він позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання. Тривалий процес лікування, позбавляє можливості позивача вести повноцінний спосіб життя. 3 моменту отримання хронічного професійного захворювання, він постійно відчуває фізичні страждання та біль, обґрунтовані важкістю самопочуття та особливостями лікування. Окрім того, внаслідок отриманих хронічних професійних захворювань, що супроводжується значною втратою працездатності у відносно молодому віці, систематичною необхідністю отримання медичної допомоги, він постійно відчуває психологічний дискомфорт, порушення душевної рівноваги, вираженої у почуттях розпачу, тривоги, дратівливості, у почуттях страху, поганому сні на фоні сильних больових відчуттів. Все це постійно і негативно позначалося і позначається сьогодні на душевному та фізичному станах. На даний час його самопочуття не поліпшується, негативні зміни у його житті є незворотними, усвідомлення чого, завдає йому душевного болю та страждань. Перелічені негативні явища не можуть не викликати переживання, страждання, стрес, депресію. Отже, факт моральних страждань є очевидним і не потребує доказуванню іншими засобами доказування. Позивач вважає, що за таких обставин зі сторони відповідача йому має бути відшкодована моральна шкода, яка завдана ушкодженням здоров`я, внаслідок неналежного виконання відповідачем вимог законодавства стосовно створення та підтримання безпечних умов праці, що спричинило виникнення у нього хронічного професійного захворювання. 
Рішенням Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 14 березня 2023 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства "Шахтоуправління"Покровське" про відшкодування моральної шкоди - задоволено частково.
Стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Шахтоуправління "Покровське" на користь ОСОБА_1 моральну шкоду, що спричинена втратою працездатності у зв`язку з професійним захворюванням, у розмірі 65000 (шістдесят п`ять тисяч) гривень 00 копійок з утриманням з цієї суми податків та інших обов`язкових платежів.
Стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Шахтоуправління "Покровське" на користь держави судовий збір у розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) гривні 40 (сорок) копійок.
У задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 - відмовлено.
Не погодившись із вказаним рішенням, представником ОСОБА_1 - адвокатом Повалій Оленою Василівною подано апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції змінити в частині розміру суми відшкодування моральної шкоди, збільшивши ії з 65 000 грн. до 245 000 грн.
В апеляційній скарзі посилається на те, що судова практика в якості відшкодування моральної шкоди збільшує розмір відшкодування моральної шкоди, враховуючи реалії сьогодення, зважаючи на безтерміновість втрати працездатності працівників та на безповоротність, і не можливість відновлення стану здоров`я для працівників.
Від інших учасників справи письмових заперечень на апеляційну скаргу в порядку ст.360 ЦПК України не надходило.
Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Частиною 4 статті 19 ЦПК України передбачено, що спрощене провадження призначене для розгляду малозначних справ, які виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.
Відповідно до ч.1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи у порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Відповідно до ч. 1, 2 статті 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги в межах апеляційного оскарження, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін з наступних підстав.
Як вбачається з матеріалів та встановлено судом, з 28 липня 2005 року по 20 липня 2018 року та з 15 серпня 2018 року по 19 липня 2019 року позивач перебував у трудових відносинах з Приватним акціонерним товариством "Шахтоуправління"Покровське" з повним робочим днем в шахті (а.с.7-9).
19 липня 2019 року позивача було звільнено із займаної посади у зв`язку з невідповідністю робітника виконуваній роботі внаслідок стану здоров`я на підставі пункту 2 статті 40 КЗпП України.
Як вбачається з копії виписки №902 із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого Клініки професійних захворювань Державної установи "Інститут медицини праці імені Ю.І. Кундієва Національної академії медичних наук України", висновком за № 32/974 від 10 вересня 2021 року Центральної лікарсько-експертної комісії позивачу встановлено діагноз - хронічний бронхіт ІІ ст., ф. затихаючого загострення, дифузний пневмофіброз, ЛН І-ІІ ст. (першого-другого ст.), хронічна радикуляція S1 ліворуч в стадії затихаючого загострення з помірними статико-динамічними порушеннями, м`язово-тонічним та больовим синдромами, рецидивуючий перебіг. Захворювання професійні, встановлені вперше (а.с.19).
Актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) від 28 вересня 2021 року, затвердженого 28 вересня 2021 року начальником Східного міжрегіонального управління Державної служби України з питань праці В. Король, встановлено, що професійне захворювання виникло у позивача у зв`язку з тривалим періодом роботи в умовах впливу шкідливих виробничих факторів – важкості праці та пилу фіброгенної дії. Причина виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння): пил переважно фіброгенної дії, кремнію діоксин кристалічний при вмісту вільного діоксиду кремнію до 5% – фактична величина 30,2 – 55,2 мг/м3, при нормативному значенні 10 мг/м3. Тривалість дії упродовж зміни – 81 – 91,7 % зміни. Важкість праці: фізичне динамічне навантаження (за участю м`язів нижніх кінцівок та тулуба) - фактична величина 61,5 – 191,3 Вт, при нормативному значенні 90 Вт; фізичне динамічне навантаження (за участю м`язів рук та плечового поясу) - фактична величина 49,5 – 120,8 Вт, при нормативному значенні 45 Вт; маса вантажу, що підіймається та переміщується – фактична величина 10 - 35 кг при нормативному значенні 30 кг. Робоча поза в нахиленому положенні більше 30? - 56% зміни при нормативному значенні до 30? - 25% зміни. Нахили корпусу 30 – 160 разів за зміну, при нормативному значенні 51 – 100 разів за зміну. Фактичні рівні звукового тиску, еквівалентні рівні шуму 82-96 дБА, при нормативному значенні 80дБА (а.с.10-12).
Також вказаним актом генеральному директору Приватного акціонерного товариства "Шахтоуправління "Покровське" з метою ліквідації і запобігання виникненню професійних захворювань запропоновано вчинити ряд заходів (пункт 19).
10 листопада 2021 року позивачу у зв`язку з професійним захворюванням встановлено третю групу інвалідності безстроково, рекомендовано «Д» невролог, терапевт (а.с.13).
Крім того, позивачу з 28 жовтня 2021 року встановлено 65% втрати професійної працездатності за профзахворюваннями безстроково (а.с.13 зворотна сторона).
З таким висновком погоджується й колегія суддів апеляційного суду.
Відповідно до ч.1-3 ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.
Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб.
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Відповідно до ч.1 ст.1168 ЦК України, моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.
Згідно з ч.1, 2 ст.153 Кодексу законів про працю України, на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці.
Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.
Частинами 1 та 3 ст.13 Закону України «Про охорону праці» передбачено, що роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог.
Відповідно до ст.173 КЗпП України, шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.
Частиною 1 ст.237-1 КЗпП України передбачено, що відшкодування роботодавцем моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав, у тому числі внаслідок дискримінації, мобінгу (цькування), факт якого підтверджено судовим рішенням, що набрало законної сили, призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.
Відшкодування моральної шкоди провадиться власником, якщо небезпечні або шкідливі умови праці призвели до моральних втрат потерпілого, порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Під моральними втратами потерпілого розуміються страждання, заподіяні працівникові внаслідок фізичного або психічного впливу, що спричинило погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру.
У пунктах 9, 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» судам роз`яснено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконного звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.
У постанові Великої палати Верховного Суду від 05 грудня 2018 року у справі №210/5258/16-ц зазначено, що суди, встановивши факт завдання моральної шкоди, повинні особливо ретельно підійти до того, аби присуджена ними сума відшкодування була домірною цій шкоді. Сума відшкодування моральної шкоди має бути аргументованою судом з урахуванням, зокрема, визначених у частині третій статті 23 ЦК України критеріїв і тоді, коли таке відшкодування присуджується у сумі суттєво меншій, аніж та, яку просив позивач.
Прийнявши до уваги факт отримання ОСОБА_1 третьої групи інвалідності безстроково та втрати ним 65% працездатності, ступінь, характер, обсяг і тривалість страждань, а саме значне погіршення стану здоров`я позивача, суд першої інстанції обґрунтовано визначив розмір компенсації моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню позивачу за рахунок відповідача, на рівні 65 000 грн.
Враховуючи наведене, а також те, що професійне захворювання ОСОБА_1 виникло під час його перебування у трудових відносинах з відповідачем, на якого законодавством покладено обов`язок забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці, що потягнуло за собою втрату позивачем професійної працездатності та завдало йому моральних страждань, колегія суддів вважає, що оскаржуване судове рішення ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.
Доводи, викладені у апеляційній скарзі, не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Згідно зі ст.263 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.
Відповідно до ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.
Частиною 4 ст. 263 ЦПК України визначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
При ухваленні оскаржуваного рішення судом першої інстанції дотримані вищенаведені норми.
Судом першої інстанції повно з`ясовані обставини справи, вірно встановлені правовідносини та суд дійшов до правильного висновку про часткове задоволення позовних вимог.
Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний із належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Судом першої інстанції на основі об`єктивної оцінки наданих сторонами доказів повно встановлено фактичні обставини справи та правильно застосовано норми матеріального права.
Недоліків, які призводять до порушення основних принципів цивільного процесуального судочинства та охоронюваних законом прав та інтересів осіб, які беруть участь у справі, та впливають на суть ухваленого рішення під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції не встановлено.
Таким чином, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим і не підлягає скасуванню, оскільки суд повно і всебічно перевіривши обставини справи, дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позову у відповідності з нормами матеріального права та з дотриманням норм процесуального права.
Згідно з ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Ухвалене судом рішення відповідає вимогам ст. 263 ЦПК України, підстав для його скасування за доводами апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Повалій Олени Василівни - залишити без задоволення.
Рішення Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 14 березня 2023 року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення. 

Головуючий:

Судді: