ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/821/540/23 Справа № 691/954/23 Категорія: ч.1 ст. 130 КУпАП	Головуючий у І інстанції Савенко О. М.   Доповідач в апеляційній інстанції Соломка І. А.	

 	 	

 	 	

ПОСТАНОВА
І М Е Н Е М       У К Р А Ї Н И

15 вересня 2023 року                                                                                           м. Черкаси

Суддя Черкаського апеляційного суду Соломка І.А., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення №691/954/233 щодо ОСОБА_1 , що надійшли з Городищенського районного суду Черкаської області за апеляційною скаргою останнього, -

в с т а н о в и л а:

Постановою Городищенського районного суду Черкаської області від 16 серпня 2023 року

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, інваліда 2 групи, пенсіонера, жителя АДРЕСА_1 , -
визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік; постановлено стягнути на користь держави судовий збір у сумі 536,80 гривень.

Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 23 липня 2023 року о 23 год.17 хв. в м.Городище по вул.Миру Черкаської області, керував автомобілем марки «Фольксваген», державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (порушена вимова, координація рухів, сильний запах алкоголю з порожнини рота), від проходження медичного освідування відмовився, відмову зафіксовано на нагрудну камеру DSJ 21100200, чим порушив п.2.5 ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.
Не погоджуючись з постановою суду, вважаючи її незаконною, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просив постанову Городищенського районного суду Черкаської області від 16.08.2023, якою його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП, скасувати, а провадження у справі закрити.
Апеляційні вимоги обгрунтував тим, що він є інвалідом другої групи і не вживає алкогольні напої. Працівниками поліції при зупинці його транспортного засобу не було повідомлено про причину зупинки. Зазначає, що він не порушував правил дорожнього руху України і його зупинка є незаконною.
Стверджує, що йому не було надано копію протоколу про адміністративне правопорушення , та не роз`яснено, що він може пройти медичне освідування самостійно в медичному закладі.
Апелянт вважає, що обставини відображені у протоколі про адміністративне правопорушення не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні, а протокол складено за відсутності належних, достовірних та достатніх доказів про наявність в діях ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
В судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_1 пояснив, що він не вживав алкогольних напоїв та не перебував в стані алкогольного сп`яніння під час керування автомобілем, коли його зупинили працівники поліції. Під час дачі пояснень в суді першої інстанції він не визнавав своєї вини та не казав, що пив пиво, вважає, що суд першої інстанції неправильно сприйняв його покази в цій частині.
Заслухавши думку апелянта ОСОБА_1 та його представника – адвоката Новікова Ю.А., які підтримали вимоги апеляційної скарги та просили її задовольнити, перевіривши матеріали справи та дослідивши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково. 
Згідно ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Пункт 1.3 ПДР України передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
В пункті 1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Пункт 2.5 ПДР України зобов`язує водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідальність за порушення вимог пункту 2.5 ПДР України передбачена ст.130 КУпАП.
Відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП настає у разі: керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачі керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Так, відповідно до вимог ст.251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Суд, згідно до приписів ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.
Висновки суду про доведеність вини та наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, ґрунтуються на належних та допустимих доказах, які містяться в матеріалах справи і сумнівів щодо їх обґрунтованості не викликають. 
Незважаючи на позицію ОСОБА_1 , викладену ним в апеляційній скарзі, про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, його вина підтверджується зібраними у справі і перевіреними в судовому засіданні доказами, зокрема:
- даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 309549 від 23.07.2023 відповідно до якого ОСОБА_1 23.07.2023 о 23 год.17 хв. в м.Городище по вул.Миру Черкаської області, керував автомобілем марки «Фольксваген» , державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (порушена вимова, координація рухів, сильний запах алкоголю з порожнини рота) , від проходження медичного освідування відмовився, відмову зафіксовано на нагрудну камеру DSJ 21100200, чим порушив п.2.5 ПДР України (а.с.1);
- даними направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 23.07.2023 (а.с.2);
- даними акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с.5);
- даними рапорту поліцейського з РПП СПД №1 ВП №1 Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області Уса В., в якому зазначено, що 23.07.2023 близько 23:02, під час перебування на чергуванні разом з поліцейським Савченком І.Б., на планшетний пристрій надійшло повідомлення про те, що водій автомобіля «Фольксваген», д.н.з. НОМЕР_1 , можливо перебуває в стані алкогольного спяніння. 23.07.2023 о 23:17 год. вказаний автомобіль було виявлено по вул.Миру м.Городище та зупинено для перевірки. Водієм автомобіля виявився ОСОБА_1 , під час спілкування з яким були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння. Йому було запропоновано пройти освідування на стан алкогольного сп`яніння, як на місці зупинки за допомогою приладу «Драгер», так і в медичному закладі, на що останній відмовився. Знайомитися з протоколом про адміністративне правопорушення та поставити відповідні підписи ОСОБА_1 не побажав, про що свідчить відеозапис з нагрудних камер, від надання письмових пояснень теж відмовився (а.с.6).
Будь-які докази відсутності вини водія ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, в матеріалах справи відсутні і правопорушником суду апеляційної інстанції не надані.
Доводи апелянта про те, що протокол про адміністративне правопорушення складено за відсутності належних та достатніх доказів про наявність в діях ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, є безпідставними, оскільки в суді апеляційної інстанції не знайшли свого об`єктивного підтвердження.
Проведення огляду на стан сп`яніння здійснюється в порядку, встановленому статтею 266 КУпАП, відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 р. №1452/735 (далі Інструкція) та Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого Постановою Кабінету міністрів України від 17.12.2008 р. №1103 (зі змінами) (далі Порядок), відповідно до яких особи, які керують транспортними засобами, щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, підлягають оглядові на стан сп`яніння, який проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів в присутності двох свідків, а у разі незгоди водія на проведення такого огляду або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я, які мають право на проведення такого огляду, не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. 
Так, згідно п.7 розділу І Інструкції у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Відповідно до пункту 8 Порядку у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів в присутності двох свідків, складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.
Отже, відмова водія від проходження огляду на стан, зокрема, алкогольного сп`яніння, на місці зупинки транспортного засобу та в закладі охорони здоров`я є підставою притягнення особи до відповідальності за ст.130 КУпАП.
Судом апеляційної інстанції був переглянутий диск з відеозаписом події від 23.07.2023 за участі ОСОБА_1 з якого вбачається, що працівниками поліції був зупинений автомобіль марки «Фольксваген», державний номерний знак НОМЕР_1 , працівниками поліції водієві було повідомлено про причини зупинки, а саме про те, що на телефон «102» надійшло повідомлення, що водій вказаного автомобіля можливо перебуває в стані алкогольного сп`яніння. Водієм виявився ОСОБА_1 , у спілкуванні з яким працівниками поліції були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, а саме порушена вимова та координація рухів, сильний запах алкоголю з порожнини рота . На неодноразову пропозицію працівників поліції пройти освідування на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки, так і у медичному закладі, водій ОСОБА_1 відмовився. У розмові з поліцейськими ОСОБА_1 пояснив, що він випив невелику пляшку пива – 0,5 літри, усвідомив, що порушив правила дорожнього руху та керував транспортним засобом «випивший», і просив за це пробачення у працівників поліції, пояснював, що померла його дружина і він знаходиться у тяжкому становищі. 
Доводи апелянта про те, що його було незаконно зупинено, не було повідомлено про причини зупинки, не роз`яснено, що він може пройти медичне освідування в медичному закладі, та те, що він не порушував правил дорожнього руху України спростовуються переглянутим диском з відеозаписом події від 23.07.2023 за участю ОСОБА_1 .
Твердження апелянта про те, що йому не була надана копія протоколу про адміністративне правопорушення, є надуманим, оскільки з вищевказаного відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 відмовився від дачі пояснень, відмовився поставити свій підпис у протоколі про адміністративне правопорушення та отримати його.
Доводи апелята про те, що він в суді першої інстанції не визнавав своєї вини та дані ним пояснення районний суд неправильно сприйняв, не спростовують його вини у вчиненні адміністративного правопорушення.
Позиція апелянта, яку він висловив в апеляційній скарзі щодо невизнання своєї вини, розцінюється апеляційним судом як спосіб захисту та уникнення від відповідальності за вчинене правопорушення.
Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Згідно сукупності досліджених судом доказів, які узгоджуються між собою, судом вірно встановлена наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. 
Таким чином, фактичні обставини щодо вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, судом першої інстанції встановлені цілком вірно. 
Адміністративне стягнення судом накладено з дотриманням правил, передбачених вимогами ст.ст.33, 34, 35 КУпАП, з урахуванням всіх обставин адміністративного провадження та особи правопорушника, є розмірним до вчиненого і справедливим. 
Разом з тим, суд першої інстанції безпідставно стягнув з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір.
Відповідно до ст.40-1 КУпАП судовий збір у проваджені по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.
Згідно п. 5 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення з винної особи стягується судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
У відповідності до вимог ч.1 п.9 ст.5 Цього Закону від сплати судового збору звільняються інваліди 1 або 2 групи.
Як встановлено апеляційним судом, ОСОБА_1 є інвалідом війни 2 групи, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_2 від 21.09.2010 року, виданим Управлінням праці та соціального захисту населення Городищенської районої держадміністрації, яка надана йому довічно (а.с.18), а тому він має право на пільги та компенсації, встановлені законодавством.
Враховуючи викладене, постанова суду в частині стягнення з ОСОБА_1 судового збору в розмірі 536,80 гривні підлягає зміні зі звільненням останнього від його сплати.

Керуючись п. 4 ч. 8 ст.294 КУпАП, суддя, -

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Постанову Городищенського районного суду Черкаської області від 16 серпня 2023 року щодо ОСОБА_1 в частині стягнення судового збору - змінити.
Звільнити ОСОБА_1 від сплати судового збору на користь держави, на підставі ч. 1 п. 9 ст.5 Закону України «Про судовий збір» в сумі 536,80 грн.
В решті - постанову Городищенського районного суду Черкаської області від 16 серпня 2023 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає. 

Суддя І.А. Соломка