ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 

07 липня 2023 року                         місто Чернівці справа №723/3303/21
провадження №22-ц/822/443/23
Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Головуючого Височанської Н. К.
суддів: Литвинюк І.М., Перепелюк І.Б.
секретар Скулеба А.І.
учасники справи: 
позивач – ОСОБА_1 
відповідачі – Великокучурівська сільська рада Чернівецького району Чернівецької області, Головне управління Держгеокадастру у Чернівецькій області - відділ у Сторожинецькому районі, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , інтереси якої представляє адвокат Фортуна Георгій Георгійович, на рішення Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 20 березня 2023 року по цивільній справі за позовом  ОСОБА_1  до Великокучурівської сільської ради Чернівецького району Чернівецької області, Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області - відділ у Сторожинецькому районі, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання незаконним та скасування рішень Великокучурівської сільської ради, державних актів на право власності на земельні ділянки з подальшим скасуванням їхньої реєстрації, ухвалене під головуванням судді першої інстанції Яківчика І.В.,
В С Т А Н О В И В:
Описова частина
Короткий зміст позовних вимог
У серпні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Великокучурівської сільської ради Чернівецького району Чернівецької області, Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області - відділ у Сторожинецькому районі, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання незаконним та скасування рішень Великокучурівської сільської ради, державних актів на право власності на земельні ділянки з подальшим скасуванням їхньої реєстрації. 
Посилалася на те, що їй на праві власності належить земельна ділянка площею 0,2000га, кадастровий номер 7324582000:01:001:3173, яка розташована в с. Великий Кучурів Сторожинецького району Чернівецької області на підставі Державного акту серії ЯИ № 556404 від 03 грудня 2010 року.
Отримавши 29 березня 2021 року витяг з Державного земельного кадастру про належну їй земельну ділянку, вона дізналася, що на її земельну ділянку накладені дві земельні ділянки, а саме: з кадастровим номером 7324582000:01:001:4201 площею 0,2788 га для ведення особистого селянського господарства, власником якої на підставі рішення 21 сесії Великокучурівської сільської ради 7 скликання від 30 листопада 2017 року № 328-21/2017 є ОСОБА_2 та з кадастровим номером 7324582000:01:001:4231 площею 0,2500 га для ведення особистого селянського господарства, власником якої на підставі рішення 28 сесії Великокучурівської сільської ради 7 скликання від 30 травня 2018 року №119-28/2018 є ОСОБА_3 .
Вважає, що правовстановлюючі та правопосвідчуючі документи відносно передачі у власність ОСОБА_2 земельної ділянки за кадастровим номером 7324582000:01:001:4201 та ОСОБА_3 земельної ділянки за кадастровим номером 7324582000:01:001:4231 прийняті та видані з порушенням норм чинного законодавства, що як наслідок порушує її права та можливість використовувати належну їй земельну ділянку за призначенням.
Просила: - визнати незаконним та скасувати рішення від 17 листопада 2016 року №326-11/2016 11 сесії 7 скликання Великокучурівської сільської ради, яким надано дозвіл ОСОБА_2 на розробку проектів землеустрою щодо відведення у власність 3 (трьох) земельних ділянок, загальною площею 0,5288га, в частині що стосується спірної земельної ділянки площею 0,2788га;
- визнати незаконним і скасувати рішення 21 сесії Великокучурівської сільської ради 7 скликання від 30 листопада 2017 року №328-21/2017 в частині, що стосується спірної земельної ділянки, яким ОСОБА_2 затверджено проект відведення та надано у власність земельну ділянку з кадастровим номером 7324582000:01:001:4201 площею 02788га для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення;
- визнати незаконним та скасувати рішення про Державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, індексний номер 38904493 про державну реєстрацію від 22 грудня 2017 року, що прийняте державним реєстратором Пожога К.Г. та припинити право власності номер запису про право власності 24100392 ОСОБА_2 на земельну ділянку з кадастровим номером 7324582000:01:001:4201 площею 0,2788га для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 ., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1446480273245;
- визнати незаконним та скасувати рішення від 03 березня 2017 року №47-15/2017 15 сесії 7 скликання Великокучурівської сільської ради, на підставі якого надано дозвіл ОСОБА_3 на розробку проектів землеустрою щодо відведення у власність 3 (трьох) земельних ділянок, загальною площею 0,6112га, в частині що стосується спірної земельної ділянки площею 0,2500 га;
- визнати незаконним і скасувати рішення 28 сесії Великокучурівської сільської ради 7 скликання від 30 травня 2018 року №119-28/2018 в частині, що стосується спірної земельної ділянки, яким ОСОБА_3 затверджено проект відведення та надано у власність земельну ділянку з кадастровим номером 7324582000:01:001:4231 площею 02500га для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення;
- визнати незаконним та скасувати рішення про Державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, індексний номер 44373274 про державну реєстрацію від 03 грудня 2018 року, що прийняте державним реєстратором Мінтенко В.Г. та припинити право власності номер запису про право власності 29223676 ОСОБА_3 на земельну ділянку з кадастровим номером 7324582000:01:001:4231 площею 0,2500га для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1709960473245.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 20 березня 2023 року в задоволенні позову  ОСОБА_1  відмовлено. 
Повний текст рішення складено 29 березня 2023 року.

Короткий зміст та узагальнені доводи вимог апеляційної скарги
Не погоджуючись із вказаним рішенням  ОСОБА_1 , інтереси якої представляє адвокат Фортуна Г.Г., подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просила рішення суду від 20 березня 2023 року скасувати та ухвалити нове про задоволення позовних вимог.
В апеляційній скарзі наводить обставини й підстави для задоволення вимог, які викладені в позовній заяві та свої доводи мотивує тим, що документи відносно передачі у власність ОСОБА_2 та ОСОБА_3 земельних ділянок прийняті та видані з порушенням норм чинного законодавства, оскільки спірну земельну ділянку вона отримала у власність раніше. 
Посилання відповідача сільської ради, що земельна ділянка яка перебуває у власності ОСОБА_1 , занесена до бази даних Державного земельного кадастру з помилкою її просторового розміщення не заслуговує на увагу, оскільки ними не надано жодного доказу на підтвердження існування такої помилки.
Також не заслуговують на увагу посилання сільської ради на те, що позивачу ОСОБА_1 надавалась земельна ділянка в іншому місці, оскільки не надано доказів в якому саме місці надано ОСОБА_1 земельну ділянку та де вона знаходиться фізично.
Позивач є власником спірної земельної ділянки з 2008 року і 03 грудня 2010 року дана земельна ділянка позивача зареєстрована у державному реєстрі.
Щодо висновку експерта, що межі земельної ділянки яка перебуває у власності ОСОБА_1 на місцевості не встановлені, то слід вказати, що межі земельної ділянки на місцевості не встановлюються згідно Державного кадастру з урахуванням існуючого кадастрового номеру. 
На момент проведення експертизи у розпорядженні експерта була вся необхідна інформація для встановлення на місцевості земельної ділянки позивача з урахуванням наявного доступу до бази Держгеокадастру, будь яких заяв експерта про недостатність інформації не було. Експерту достатньо було завести кадастровий номер земельної ділянки позивача у пошуку до публічної кадастрової карти України і він побачив би де розташована на місцевості земельна ділянка позивача.
Експертом помилково встановлено, що земельна ділянка ОСОБА_1 накладається на земельну ділянку ОСОБА_2 і на земельну ділянку ОСОБА_3 в результаті внесення до Державного земельного кадастру невірних відомостей про межі земельної ділянки ОСОБА_1 , оскільки існування земельної ділянки у ОСОБА_1 виникло ще у 2008 році, а відповідачів у 2016-2017 роках. 
У матеріалах справи немає доказів, що допущена помилка саме під час внесення відомостей про межі земельної ділянки ОСОБА_1 до Державного земельного кадастру.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи
Відзиву на апеляційну скаргу до суду не надходило. 

Мотивувальна частина

Позиція апеляційного суду
Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, заслухавши пояснення учасників справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Фактичні обставини справи, встановлені судами
В матеріалах справи міститься технічна документація із землеустрою по складанню державних актів на право власності на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства ОСОБА_1 в с. Великий Кучурів Сторожинецького району Чернівецької області, з якої вбачається, що рішенням Великокучурівської сільської ради від 26 березня 2008 року №28-15/08 ОСОБА_1 було передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,20 га, для ведення особистого селянського господарства, що розташована в с.Великий Кучурів кут Стінка (т.1 а.с.165-180).
Згідно кадастрового плану земельних ділянок, який поміщено у вказаній технічній документації, ОСОБА_1 належить земельна ділянка площею 0,20 га для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 7324582000010020752 (т.1 а.с.174). 
09 липня 2008 року ОСОБА_1 отримала Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №349659 з кадастровим номером 7324582000010013173 (т.1 а.с.144-145).
Із проекту землеустрою щодо зміни цільового призначення земельної ділянки ОСОБА_1 вбачається, що рішенням Великокучурівської сільської ради від 30 вересня 2008 року №104-18/08 ОСОБА_1 надано дозвіл на складання проекту землеустрою щодо зміни цільового призначення земельної ділянки площею 0,2000га в с. Кучурів (т.1 а.с.137-164).
Згідно кадастрового плану земельних ділянок, який поміщено у вказаному проекті землеустрою ОСОБА_1 належить земельна ділянка площею 0,2000га для будівництва житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер 7324582000:01:001:3173.
Рішенням Великокучурівської сільської ради № 37-23/09 від 27 березня 2009 року затверджено проект землеустрою щодо зміни цільового призначення земельної ділянки ОСОБА_1 із для «ведення особистого селянського господарства» на «для «будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд» (т.1 а.с.16).
Вказане рішення стало підставою для видачі 03 грудня 2010 року нового Державного акту на вказану земельну ділянку серії ЯИ №556404, але з іншим цільовим призначенням, площею (0,1999га), а також кадастровим номером (т.1 а.с.10).
Також судом встановлено що згідно проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_2 , рішенням Великокучурівської сільської ради від 17 листопада 2016 року їй було надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельних ділянок загальною площею 0,5288га, з них: 0,2500 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд і 0,2788 га для ведення особистого селянського господарства, розташованих по АДРЕСА_1 (т.1 а.с.28-59).
Рішенням сесії Великокучурівської сільської ради від 30 листопада 2017 року №328-21/2017 передано у власність ОСОБА_2 земельну ділянку за кадастровим номером 7324582000:01:001:4201 площею 0,2788 га для ведення особистого селянського господарства (том 1 а.с.28-59).
На підставі проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_3 , останньому рішенням Великокучурівської сільської ради від 03 березня 2017 року № 47-15/2017 було надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельних ділянок загальною площею 0,6112 га, в тому числі 0,2500 га для ведення особистого селянського господарства, розташовану по АДРЕСА_1 (т.1 а.с.66).
Рішенням сесії Великокучурівської сільської ради від 30 травня 2017 року №119-28/2018 передано у власність ОСОБА_3 земельну ділянку з кадастровим номером 7324582000:01:001:4231 площею 0,2500га (том 1 а.с.60-90).
З висновку земельно-технічної експертизи №140 від 21 липня 2022 року, проведеної експертом СП «Західно-український експертно-консультативний центр» вбачається, що:
-межі земельної ділянки площею 0,2000 га, яка знаходиться у власності гр. ОСОБА_1 , згідно витягу з Державного кадастру, кадастровий номер 7324582000:01:001:3173, на місцевості не встановлені; 
-земельна ділянка ОСОБА_1 накладається на земельну ділянку гр. ОСОБА_2 з кадастровим номером 7324582000:01:001:4201 площею 0,1589 і на земельну ділянку гр. ОСОБА_3 з кадастровим номером 7324582000:01:001:4231 площею 0,0394 га і в умовних позначеннях виготовленого ситуаційного плану відображено перекриття площею 0,2000 га (0,1589 га +0,0394 га) земельної ділянки гр. ОСОБА_1 ; 
-дане накладення земельної ділянки  ОСОБА_1  на земельні ділянки ОСОБА_2  та ОСОБА_3  виникло в результаті внесення до Державного земельного кадастру невірних відомостей про межі земельної ділянки  ОСОБА_1 , що не відповідають її дійсним межам в натурі (на місцевості) (том 1 а.с.217-228).

Мотиви та доводи, з яких виходив апеляційний суд та застосовані норми права 
Відповідно до ч.ч. 1, 2, 6 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково наданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Статтею 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим, тобто ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Згідно зі ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин, тощо.
Зазначеним вимогам рішення суду першої інстанції не відповідає.
Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що межі земельної ділянки позивача на місцевості не встановлені, а її земельна ділянка занесена до бази даних Державного земельного кадастру з помилкою її просторового розміщення, а тому права позивача не порушені.
Крім цього, будь-яких порушень земельного законодавства при наданні у власність земельних ділянок відповідачам Великокучурівською сільською радою рішень, судом не встановлено.
Колегія суддів з таким висновком суду не погоджується з наступних підстав.
Згідно зі статтею 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Частиною першою статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України).
Відповідно до частини другої статті 116 ЗК України набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.
Порядок здійснення приватизації земельної ділянки передбачений статтею 118 ЗК України.
Згідно із вимогами статей 125, 126 ЗК України (в редакції, чинній на час видачі державного акту ОСОБА_1 ) право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації.
Право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 19 липня 2008 року отримала Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯВ № 349659, згідно якого їй надана у власність земельна ділянка площею 0,2000 га, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, розташована в с.Великий Кучурів Сторожинецького району Чернівецької області, кадастровий номер 7324582000:01:001:3173 (т.1 а.с.144-145).
Пізніше відбулася зміна цільового призначення вказаної земельної ділянки і 03 грудня 2010 року позивачці був виданий Державний акт на право приватної власності на землю серії ЯИ №556404 з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (т.1 а.с.10).
Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом (частини перша - друга статті 321 Цивільного кодексу України, далі - ЦК України).
У Земельному кодексі України (далі - ЗК України) закріплено, що власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України (частина перша статті 153 ЗК України).
Отже, не можуть передаватися у власність земельні ділянки, які уже перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб. Такі земельні ділянки можуть бути передані у власність лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законодавством.
Як вбачається з матеріалів справи, що відповідачка ОСОБА_2 на підставі рішення сесії Великокучурівської сільської ради від 30 листопада 2017 року №328-21/2017 отримала у власність земельну ділянку за кадастровим номером 7324582000:01:001:4201 площею 0,2788 га для ведення особистого селянського господарства, а відповідач ОСОБА_3 на підставі рішення сесії Великокучурівської сільської ради від 30 травня 2017 року №119-28/2018 отримав у власність земельну ділянку з кадастровим номером 7324582000:01:001:4231 площею 0,2500га для ведення особистого селянського господарства.
Згідно висновку земельно-технічної експертизи №140 від 21 липня 2022 року встановлено накладення земельних ділянок позивача та відповідачів (т.1 а.с.217-228).
Відповідно до частини другої статті 90 ЗК України порушені права власників земельних ділянок підлягають відновленню в порядку, встановленому законом.
Згідно зі статтею 152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів.
Відповідно до статті 155 ЗК України у разі видання акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.
Відповідно до частини першої статті 21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.
Згідно з частиною першою статті 393 ЦК України правовий акт органу державної влади, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується.
Оскільки відповідачам ОСОБА_2 та ОСОБА_3 передано у власність земельні ділянки, частину яких раніше передано у власність позивачки ОСОБА_1 , то колегія суддів вважає, що права позивачки є порушеними та підлягають захисту.
Суд першої інстанції вказаних вимог закону не врахував та помилково прийшов до висновку про відмову в задоволенні позову.
Є безпідставними доводи відповідачів про те, що межі земельної ділянки ОСОБА_1 на місцевості не встановлювалися, а тому її право не є порушеним.
Відповідно до статті 55 Закону України «Про землеустрій»             від 22 травня 2003 року № 858-IV (в редакції на час видачі державних актів ОСОБА_1 ) встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) проводиться відповідно до топографо-геодезичних і картографічних матеріалів.
Встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється на основі технічної документації із землеустрою, якою визначається місцеположення поворотних точок меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).
Межі земельної ділянки в натурі (на місцевості) закріплюються межовими знаками встановленого зразка.
Межові знаки здаються за актом під нагляд на збереження власникам землі та землекористувача, у тому числі орендарям.
В технічній документації із землеустрою про складанню державних актів на право власності на земельні ділянки ОСОБА_1 міститься каталог координат зовнішньої межі земельної ділянки (т.1 а.с.173), кадастровий план (а.с.174), викопіювання із генплану (а.с.177) та акт встановлення (відновлення) зовнішніх меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) (а.с.178). (т.1 а.с.165-180).
В проекті землеустрою щодо зміни цільового призначення земельної ділянки ОСОБА_1 також міститься каталог координат земельної ділянки (т.1 а.с.158), викопіровка з плану території (а.с.159).
Отже, межі земельної ділянки позивачки ОСОБА_1 були встановлені на місцевості відповідно до діючого на той час законодавства.
Крім цього, слід зазначити, що при наданні у власність земельної ділянки ОСОБА_1 земельна ділянка отримала кадастровий номер, отже вона була сформована.
Колегія суддів не погоджується з доводами представників відповідачів про те, що земельна ділянка позивачки не була вчасно зареєстрована у Державному земельному кадастрі.
Так, Закон України «Про Державний земельний кадастр», який передбачає внесення відомостей про земельні ділянки, набув чинності з 1 січня 2013 року, тобто після отримання ОСОБА_1 у власність земельної ділянки.
Відповідно до пунктів 9, 10 статті 28-1 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Державний земельний кадастр» до 1 січня 2013 року державна реєстрація земельних ділянок, які передаються у власність із земель державної чи комунальної власності, здійснюється з видачею державних актів на право власності на земельні ділянки. Реєстрація державних актів на право власності здійснюється у книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі.
Д окументи, якими було посвідчено право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, видані до набрання чинності цим Законом, є дійсними.
Отже, Державний акт на право власності на земельну ділянку ОСОБА_1 виданий у відповідності до діючого на той час законодавства, ніким не оспорений і є дійсним.
Колегія суддів також відхиляє доводи представника Великокучурівської сільської ради про те, що земельна ділянка ОСОБА_1 надавалася в іншому місці, оскільки ці доводи не підтверджені належними та допустимими доказами.
Колегія суддів також критично відноситься до висновку судової земельно-технічної експертизи в частині висновку експерта про те, що до Державного земельного кадастру були внесені невірні відомості про межі земельної ділянки ОСОБА_1 .
Так, згідно з пунктом 4 розділу VII Прикінцевих та перехідних положень Закону України  від 07 липня 2011 року № 3613-VI «Про Державний земельний кадастр» у разі якщо після перенесення інформації про земельні ділянки з Державного реєстру земель до Державного земельного кадастру виявлені помилки у визначенні площ та/або меж земельних ділянок (розташування в межах земельної ділянки частини іншої земельної ділянки; невідповідність меж земельної ділянки, вказаних у Державному реєстрі земель, її дійсним межам; невідповідність площі земельної ділянки, вказаної у Державному реєстрі земель, її дійсній площі у зв`язку із зміною методів підрахунку (округлення); присвоєння декільком земельним ділянкам однакових кадастрових номерів), такі помилки за згодою власника земельної ділянки, користувача земельної ділянки державної чи комунальної власності можуть бути виправлені на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) або за матеріалами інвентаризації земель. Зміна меж земельної ділянки при виправленні вказаних помилок допускається за письмовим погодженням з особами, яким належить право власності (а щодо земель державної та комунальної власності - право користування) на суміжні земельні ділянки. Відсутність згоди власника земельної ділянки, користувача земельної ділянки державної чи комунальної власності на виправлення вказаних помилок не є підставою для відмови у перенесенні відомостей про відповідну земельну ділянку до Державного земельного кадастру, надання відомостей про земельну ділянку з Державного земельного кадастру. Про виявлені помилки центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, письмово безоплатно повідомляє власників (користувачів) земельних ділянок.
В матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази про виявлення помилок у визначенні меж земельної ділянки ОСОБА_1 при перенесенні інформації до Державного земельного кадастру.
Є безпідставними посилання на пропуск позивачем строку позовної давності.
Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).
При цьому відповідно до частин першої та п`ятої статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.
Для визначення моменту виникнення права на позов важливими є як об`єктивні (сам факт порушення права), так і суб`єктивні (особа довідалася або повинна була довідатись про це порушення) чинники.
Разом з тим, згідно із частинами третьою, четвертою статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові.
Перевіряючи дотримання позивачкою строку позовної давності, апеляційний суд виходив із того, що про порушення свого права позивачка дізналася 29 березня 2021 року, отримавши витяг з Державного земельного кадастру про належну їй земельну ділянку, а тому, звернувшись у серпні 2021 року з позовом у цій справі, ОСОБА_1 не пропустила строк позовної давності.
З огляду на викладені обставини право позивачки на вільне володіння і користування земельною ділянкою є порушене, а тому її позов підлягає задоволенню в частині визнання незаконним і скасування рішень Великокучурівської сільської ради про надання у власність земельних ділянок ОСОБА_2 і ОСОБА_3 в частині накладення земельних ділянок на земельну ділянку ОСОБА_1 та скасування рішень про Державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно за відповідачами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .
В той же час колегія суддів вважає, що в задоволенні позову ОСОБА_1 про визнання незаконними та скасування рішень Великокучурівської сільської ради, якими надано дозвіл ОСОБА_2 і ОСОБА_3 на розробку проектів землеустрою щодо відведення у власність земельних ділянок, слід відмовити з наступних підстав.
Відповідно до частини першої статті 50 Закону України «Про землеустрій» у разі формування нових земельних ділянок складаються проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок.
У дозволі на виготовлення проєкту землеустрою визначається лише приблизна площа земельної ділянки та орієнтовне місцезнаходження (наприклад, земельний масив, у межах якого вона буде знаходитись).
Конкретизується ж земельна ділянка у проєкті землеустрою. Проєкт землеустрою щодо відведення земельної ділянки включає інформацію щодо меж земельної ділянки та інформацію, важливу для визначення можливості використання земельної ділянки у той чи інший спосіб, зокрема перелік обмежень у використанні земельних ділянок (меж охоронних зон (наприклад, біля ліній електропередач), зон санітарної охорони, санітарно-захисних зон і зон особливого режиму використання земель); матеріали погодження проєкту землеустрою тощо (стаття 50 Закону України «Про землеустрій»).
Отже, рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою є стадією процесу отримання права власності чи користування на земельну ділянку. Звернення особи до органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування з метою отримання земельної ділянки у власність чи користування зумовлене інтересом особи на отримання цієї земельної ділянки, за відсутності для цього законних перешкод. Зазначений інтерес, у разі формування земельної ділянки за заявою такої особи та поданими документами, підлягає правовому захисту. Погодження та затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, яка раніше сформована на підставі проекту землеустрою іншої особи, порушує законний інтерес такої особи щодо можливості завершити розпочату ним відповідно до чинного законодавства процедуру приватизації земельної ділянки та суперечить вимогам землеустрою. За наявності двох або більше бажаючих отримати земельну ділянку державної чи комунальної власності у власність при безоплатній передачі земельних ділянок  в межах встановлених норм (стаття 121 ЗК України), першочергове право на таке отримання має особа, на підставі проекту землеустрою якої сформована відповідна ділянка, якщо для цього немає законних перешкод.
Рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою не  є правовстановлюючим актом і не гарантує особі чи невизначеному колу осіб набуття права власності чи користування на земельну ділянку (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 жовтня 2018 року у справі № 380/624/16-ц, (провадження № 14-301цс18), від 29 вересня 2020 року у справі № 688/2908/16-ц (провадження № 14-28цс20).

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги
Згідно п.1, 3, 4 ч.1, ч.2 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково. 
Рішення Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 20 березня 2023 року – скасувати та ухвалити нову постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.
Керуючись ст.ст. 368, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , інтереси якої представляє адвокат Фортуна Георгій Георгійович, задовольнити частково.
Рішення Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 20 березня 2023 року скасувати.
Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.
Визнати незаконним і скасувати рішення 21 сесії Великокучурівської сільської ради 7 скликання від 30 листопада 2017 року №328-21/2017, яким затверджено проект відведення та надано у власність ОСОБА_2 земельну ділянку з кадастровим номером 7324582000:01:001:4201 площею 0,2788га для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення, в частині накладення земельної ділянки ОСОБА_2 на земельну ділянку ОСОБА_1 площею 0,1589 га.
Визнати незаконним та скасувати рішення про Державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, індексний номер 38904493 про державну реєстрацію від 22 грудня 2017 року, що прийняте державним реєстратором Пожога К.Г. та припинити право власності номер запису про право власності 24100392 ОСОБА_2 на земельну ділянку з кадастровим номером 7324582000:01:001:4201 площею 0,2788га для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 ., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1446480273245.
Визнати незаконним і скасувати рішення 28 сесії Великокучурівської сільської ради 7 скликання від 30 травня 2018 року №119-28/2018, яким затверджено проект відведення та надано у власність ОСОБА_3 земельну ділянку з кадастровим номером 7324582000:01:001:4231 площею 0,2500га для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення, в частині накладення земельної ділянки ОСОБА_3 на земельну ділянку ОСОБА_1 площею 0,0394 га.
Визнати незаконним та скасувати рішення про Державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, індексний номер 44373274 про державну реєстрацію від 03 грудня 2018 року, що прийняте державним реєстратором Мінтенко В.Г. та припинити право власності номер запису про право власності 29223676 ОСОБА_3 на земельну ділянку з кадастровим номером 7324582000:01:001:4231 площею 0,2500га для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1709960473245.
В іншій частині позову відмовити.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.
На постанову може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.
Повний текст постанови складено 12 липня 2023 року.

Головуючий                                              Н.К. Височанська
Судді:                                                 І.М.Литвинюк
                       І.Б.Перепелюк