ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

Постанова
іменем України

21 вересня 2023 року м.Херсон

справа № 766/7989/21
провадження № 22ц/819/9/23

Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючий: Бездрабко В.О.(суддя-доповідач),
судді : Пузанова Л.В., Склярська І.В.,
секретар судового засідання : Доброва К.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 08 грудня 2021року, постановлене під головуванням судді Булах Є.М.,

встановив:

1.Описова частина
Короткий зміст позовних вимог
У травні 2021року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до    ОСОБА_1 , у якому просила суд стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/3 частини від усіх  видів його доходу; стягнути з відповідача аліменти на її утримання до досягнення дитиною трирічного віку у розмірі 1/5 частини від усіх видів доходів відповідача.
В обгрунтування позову ОСОБА_2 зазначила, що з листопада 2019 року проживала з ОСОБА_1 однією сім`єю без реєстрації шлюбу. У період перебування у фактичних шлюбних стосунках у них народилася спільна дитина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
В грудні 2020року відповідач змінив місце роботи та переїхав з м.Херсону до м.Києва. Періодично він відвідує родину та надає кошти у розмірі, який є недостатнім для утримання малолітнього сина та утримання позивача. У зв`язку із народженням дитини вона не працює, здійснює догляд за сином до досягнення ним трьох років, не має самостійного доходу, окрім спільної дитини з відповідачем також має на утриманні малолітню дитину від першого шлюбу.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 08 грудня 2021 року позов задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходів) щомісяця, але не менш 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 18 травня 2021 року і до досягнення дитиною повноліття. 
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на її утримання, як матері дитини, у розмірі 1/6 частки з усіх видів заробітку (доходів) щомісяця, з 18 травня 2021 року і до досягнення дитиною - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трирічного віку.
Вирішено питання про судові витрати.
Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з їх обґрунтованості та вважав, що надана відповідачем у добровільному порядку матеріальна допомога на утримання дитини є недостатньою та немає систематичного характеру, що призводить до відсутності стабільності в отриманні позивачем забезпечення.
При цьому, суд відхилив доводи відповідача щодо присудження до сплати аліментів у твердій грошовій сумі у запропонованому ОСОБА_1 розмірі в сумі 2100,00грн., вказавши, що спосіб стягнення аліментів у відповідності до положень ст.181 СК України визначається саме позивачем.
Також суд відхилив доводи відповідача про неможливість сплати ним аліментів у частці від заробітку через перебування на його утриманні матері, яка досягла пенсійного віку та потребує матеріальної допомоги від відповідача. Суд зазначив, що належних та допустимих доказів на підтвердження цих обставин ОСОБА_1 не надав та не довів, що його матір потребує матеріальної допомоги саме від відповідача та така допомога надається останнім. 
Вирішуючи питання про розмір присуджених до стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини та позивачки, суд вважав, що достатнім буде стягнення аліментів у розмірі та 1/6 частин, відповідно.

Узагальнені доводи апеляційної скарги
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить змінити рішення суду від 08 грудня 2021року в частині стягнутих з нього аліментів на утримання малолітнього сина, зменшивши визначений судом розмір з частки усіх видів заробітку (доходів) на 1/45 частку. Також просить змінити судове рішення шляхом зменшення визначеного розміру аліментів на утримання ОСОБА_2 з 1/6 частки доходів відповідача на 1/189 частку його заробітку.
Підставою апеляційного оскарження рішення суду заявник зазначає неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме, на думку апелянта, суд не врахував наявність у нього високого рівня доходів протягом 2021року, що у разі стягнення аліментів у присудженому судом розмірі (1/4 частка у грошовому еквіваленті від його заробітку у 2021році буде становити щомісячно 23731,10грн. на утримання дитини; а 1/6 частка – 15820,73грн. на утримання ОСОБА_2 ) є занадто великим у порівнянні з встановленим законом мінімумом для таких видів стягнень аліментів; перебування на його утриманні непрацездатної матері, яка досягла пенсійного віку.
Також вказав, що при вирішенні справи суд безпідставно не звернув уваги та не врахував те, що позивач має у власності нерухоме та рухоме майно, до народження їх спільного сина працювала та мала дохід; також одержує аліменти на неповнолітню дитину від іншого шлюбу та соціальні виплати у зв`язку із народження другої дитини.
Відзив на апеляційну скаргу не надходив.
В судове засідання суду апеляційної інстанції сторони не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, подали заяви про розгляд справи за їх відсутності.
Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обгрунтованість рішення суду першої інстанції, в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Фактичні обставини справи, встановлені судом
ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Син проживає разом із матір`ю ОСОБА_2 та знаходиться на її утриманні. На час звернення до суду позивач здійснювала догляд за дитиною ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до досягнення дитиною трьох років.

2.Мотивувальна частина
Мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції, та застосовані норми права
Відповідно до статей 180, 181 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.  Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.
Відповідно до ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.
Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.
Згідно із ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких  перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.
Визначаючи частку заробітку (доходу) батька дитини – ОСОБА_1 , яка буде стягуватися як аліменти на дитину, суд першої інстанції, врахував, що відповідач є працездатною особою, має стабільний заробіток, наявності у нього на утриманні інших непрацездатних осіб не встановив, а тому дійшов обгрунтованого висновку про стягнення аліментів на дитину в розмірі 1/4 частини усіх доходів відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
За таких обставин, суд першої інстанції, правильно встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, оцінивши докази у їх сукупності, дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини у розмірі 1/4 частини від усіх видів доходів, але не менше, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, оскільки такий розмір відповідає положенням частини п`ятої ст.183 СК України.
При цьому слід зазначити, що заробіток (дохід) платника аліментів може згодом змінитися, а відтак присудження аліментів на утримання дитини у запропонованому відповідачем розмірі, а саме 1/45 частки від його заробітку може негативно вплинути на права дитини протягом часу досягнення нею повноліття. Крім того, батько зобов`язаний забезпечити достатній та гармонійний розвиток дитини в межах своїх можливостей, а не в розмірі аліментів, який дорівнює законодавчо визначеному їх мінімуму, а тому доводи апеляційної скарги у цій частині задоволенню не підлягають. 
Щодо вимог про стягнення з відповідача аліментів на утримання позивачки
Відповідно до частини другої, четвертої ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.
Згідно з частиною другою ст.91 СК України жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частин другої-четвертої статті 84 та статей 86 і 88 цього Кодексу.
Установивши, що за станом здоров`я, працездатним віком та матеріальним становищем, відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання позивача, яка не працює та здійснює догляд за їх спільним сином до досягнення дитиною трирічного віку,
суд першої інстанції, із урахуванням вищезазначених норм матеріального права, правильно встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, дійшов обґрунтованого висновку про стягнення з відповідача аліментів на утримання позивача до досягнення дитиною трьох років у розмірі 1/6 частки від усіх доходів відповідача.
Доводи ОСОБА_1 про те, що позивач має у власності рухоме та нерухоме майно, набуте до народження спільної дитини; отримує допомогу на дитину від держави та інше, не впливають на законність та обґрунтованість ухваленого у справі судового рішення.
Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення, а рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 08 грудня 2021року - без змін.
Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382-384 ЦІК України, суд

постановив:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 08 грудня 2021року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду, шляхом подання касаційної скарги безпосередно до суду касаційної інстанції.

Головуючий: В.О. Бездрабко

Судді: Л.В. Пузанова

І.В. Склярська