ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/22252/21                                                                  Суддя (судді) першої інстанції: Головань О.В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
  21 липня 2023 року                                                                                            м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:
головуючого - судді Федотова І.В.,
суддів: Єгорової Н.М. та Сорочко Є.О.,
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції у м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 серпня 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у м. Києві про визнання протиправним та скасування наказу,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції у місті Києві (далі - відповідач) про:
-          визнання протиправним та скасування наказу №694 від 25.06.2021 року Головного управління національної поліції в м. Києві в частині, у якій до старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення з посади спеціаліста - криміналіста сектору кримінального забезпечення слідчого відділу Дніпровського управління поліції Головного управління національної поліції в м. Києві за вчинення дисциплінарного проступку, який виразився у порушенні вимог пунктів 1, 2, частини 1 ст.18 Закону України "Про національну поліцію", пунктів 6 і 10 розділу II Інструкції з організації взаємодії органів досудового розслідування з іншими органами та підрозділами Національної поліції України в запобіганні кримінальним правопорушенням, їх виявленні та розслідуванні, затвердженої наказом МВС України від 09.11.2016 року №1179 внаслідок неналежного ставлення до виконання своїх службових обов`язків, порушення нормативно - правових актів, що регулюють діяльність поліції, присяги поліцейського при огляді місця події 10.05.2021 року по АДРЕСА_1 , під час якого зникли грошові кошти в сумі 22 000 доларів США та ювелірні вироби;
-          стягнення на користь позивача з Головного управління національної поліції в м. Києві завдану моральну шкоду в сумі 50 000 гривень.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 серпня 2022 року позов було задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано п. 1 наказу Головного управління Національної поліції у місті Києві від 25.06.2021 р. №694 "Про застосування дисциплінарних стягнень до окремих поліцейських Дніпровського управління поліції".
В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення норм матеріального та процесуального права та невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення першої інстанції та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.
Доводи апелянта ґрунтуються на тому, що у ході проведення службового розслідування у діях, зокрема, позивача встановлено порушення вимог ЗУ «Про Національну поліцію», Правил етичної поведінки поліцейських, Інструкції з організації взаємодії органів досудового розслідування з іншими органами та підрозділами Національної поліції України, в частині невжиття усіх необхідних заходів (якісна фіксація всієї слідової інформації, відеозйомка місця події тощо), спрямованих на встановлення та з`ясування обставин кримінального правопорушення, що у свою чергу викликало об`єктивні сумніви заявника щодо правомірності дій СОГ.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Відповідно до ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Як вбачається з матеріалів справи, Наказом Головного управління Національної поліції у місті Києві від 25.06.2021 р. №694 "Про застосування дисциплінарних стягнень до окремих поліцейських Дніпровського управління поліції" за вчинення дисциплінарного проступку, який виразився у порушенні вимог пп. 1, 2 ч. 1 ст. 18 Закону України "Про Національну поліцію", п. 6, 10 р. ІІ Інструкції з організації взаємодії органів досудового розслідування з іншими органами та підрозділами Національної поліції України в запобіганні кримінальним правопорушенням, їх виявленні та розслідуванні, затвердженої наказом МВС України від 07.07.2017 р. № 575, аб. 3 п. 1 р. ІІ Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 р. №1179, до спеціаліста-криміналіста сектору кримінального забезпечення слідчого відділу Дніпровського УП старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення з посади. 
Не погоджуючись з вказаним наказом в частині, що стосується безпосередньо позивача, останній звернувся з даним позовом до суду.
За наслідком перегляду рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку колегія суддів враховує наступне.
Спірні відносини регулюються Законом України від 02 липня 2015 року №580-VIІI «Про Національну поліцію», який визначає правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України.
Відповідно до частини першої статті 3 вказаного Закону у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.
Пунктами 1, 3-5 статті 59 Закону України «Про Національну поліцію» встановлено, що служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень. Рішення з питань проходження служби оформлюються письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік та форма яких установлюються Міністерством внутрішніх справ України. Видавати накази по особовому складу можуть керівники органів, підрозділів, закладів та установ поліції відповідно до повноважень, визначених законом та іншими нормативно-правовими актами, та номенклатурою посад, затвердженою Міністерством внутрішніх справ України. Порядок підготовки та видання наказів щодо проходження служби в поліції встановлює Міністерство внутрішніх справ України.
Для визначення сутності службової дисципліни, обов`язків поліцейських стосовно її дотримання, види дисциплінарних стягнень, порядок їх накладення застосуванню підлягає Закон України від 15 березня 2018 року № 2337-VIII, яким затверджено Дисциплінарний статус Національної поліції України (далі - Дисциплінарний статут).
Згідно із частиною першою статті 1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.
Службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України «Про Національну поліцію», зобов`язує поліцейського, зокрема: 
1) бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України; 
2) знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки; 
3) поважати права, честь і гідність людини, надавати допомогу та запобігати вчиненню правопорушень; 
4) безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону; 
5) вживати заходів до негайного усунення причин та умов, що ускладнюють виконання обов`язків поліцейського, та негайно інформувати про це безпосереднього керівника; 
6) утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України.
Статтею 11 Дисциплінарного статуту визначено, що за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом. 
За вчинення адміністративних правопорушень поліцейські несуть дисциплінарну відповідальність відповідно до цього Статуту, крім випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення. Поліцейських, яких в установленому порядку притягнуто до адміністративної, кримінальної або цивільно-правової відповідальності, одночасно може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності згідно з цим Статутом.
Дисциплінарним проступком згідно із статтею 12 Дисциплінарного статуту визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.
Відповідно до частин першої та третьої статті 13 Дисциплінарного статуту дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків. Серед іншого, до поліцейських може застосовуватись такий вид дисциплінарного стягнення як звільнення зі служби в поліції.
З аналізу наведених вище положень Дисциплінарного статуту вбачається, що службова дисципліна поліцейського полягає у виконанні (дотриманні) законодавчих та підзаконних актів з питань службової діяльності, бездоганному та неухильному додержанні порядку і правил, що такими нормативними актами передбачені, та належному виконанні обов`язків поліцейського, визначених законом. Водночас порушення поліцейським службової дисципліни є дисциплінарним проступком, за вчинення якого до особи-порушника можуть застосовуватися заходи дисциплінарного стягнення, зокрема звільнення зі служби в поліції.
Так, у силу вимог частини другої, третьої статті 14 Дисциплінарного статуту з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків проводиться службове розслідування. 
Службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського. Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення. Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.
Отже, службове розслідування - це комплекс заходів, які здійснюються в межах відомчої компетенції з метою уточнення причин та умов, що сприяли вчиненню дисциплінарного проступку, встановлення ступеня вини особи, яка його вчинила.
Мета службового розслідування полягає в тому, щоб повністю, об`єктивно та всебічно встановити: обставини (час, місце) і наслідки правопорушення, з приводу якого було призначено розслідування; осіб, винних у правопорушенні, та осіб, дії чи бездіяльність яких сприяли негативним наслідкам або створювали загрозу їх спричинення; наявність причинного зв`язку між неправомірним діянням особи, щодо якої призначено службове розслідування, та його наслідками; причини правопорушення та умови, що сприяли правопорушенню; вимоги законів чи інших нормативно-правових актів, розпорядчих документів або службових обов`язків, що були порушені; ступінь вини кожної з осіб, причетних до правопорушення, та мотиви протиправної поведінки працівника і його ставлення до вчиненого.
З метою урегулювання поведінки поліцейських з дотриманням етичних норм, формування в поліцейських почуття відповідальності перед суспільством і законом за свої дії та бездіяльність, а також сприяння посиленню авторитету та довіри громадян до поліції наказом Міністерства внутрішніх справ України від 09 листопада 2016 року №1179 затверджено Правила етичної поведінки поліцейських (далі - Правила №1179).
Відповідно до абзацу 3 пункту 1 розділу ІІ Правил №1179 під час виконання службових обов`язків поліцейський повинен, зокрема: поважати і не порушувати права та свободи людини, до яких, зокрема, відносяться права: на життя; на повагу до гідності; на свободу та особисту недоторканність; недоторканність житла; на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань; на свободу світогляду і віросповідання; володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності; на мирні зібрання; на свободу пересування, вільний вибір місця проживання; інші права, які передбачені Конституцією та законами України, міжнародними договорами України.
Відповідно до пункту 10 розділу ІІ Інструкції з організації взаємодії органів досудового розслідування з іншими органами та підрозділами Національної поліції України в запобіганні кримінальним правопорушенням, їх виявленні та розслідуванні, інспектор-криміналіст (технік-криміналіст) на місці події: 
1) надає консультації слідчому (дізнавачу) з питань, що потребують відповідних спеціальних знань і навичок;
2) з використанням спеціальних знань та навичок, науково-технічних засобів і спеціального обладнання проводить вимірювання, фотографування, звуко- чи відеозапис, складає плани і схеми, виготовляє графічні зображення оглянутого місця чи окремих речей;
3) виявляє, фіксує, здійснює вилучення та пакування матеріальних об`єктів, які несуть на собі слідову інформацію вчиненого правопорушення; 
4) проводить експрес-аналіз за зовнішніми характеристиками вилучених об`єктів (без надання письмового висновку), звертає увагу слідчого на фактичні дані, що мають значення для розслідування обставин кримінального правопорушення;
5) відповідає за якісну фіксацію всієї слідової інформації, повноту відображених про це даних у протоколі огляду та схемі (плані) до нього.
Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, 10.05.2021 о 20.50 до відділу інспекції з особового складу надійшла інформація про викрадення грошових коштів та ювелірних виробів членами слідчо-оперативної групи Дніпровського управління поліції Головного управління національної поліції в м. Києві під час здійснення слідчо-оперативних дій.
11.05.2021 на підставі вказаної інформації складено інформаційну довідку за №1494/125/26/01-2021, в якій зазначено про факт можливих неправомірних дій з боку окремих працівників Дніпровського управління поліції Головного управління національної поліції в м. Києві.
Наказом Головного управління національної поліції в м. Києві від 14.05.2021 за №975 призначено проведення службового розслідування та визначено склад дисциплінарної комісії.
08.06.2021 дисциплінарною комісією складено висновок службового розслідування за фактом реєстрації в ЄРДР відомостей про вчинення кримінального правопорушення поліцейськими Дніпровського управління поліції, затверджений 08.06.2021.
Так, згідно вказаного висновку, під час проведення службового розслідування встановлено, що 10.05.2021 о 14.10 до чергової частини Дніпровського управління поліції надійшло повідомлення від ОСОБА_2 , яка проживає за адресою - АДРЕСА_1 , про вчинення невстановленою особою крадіжки речей з проникненням до житла за місцем її проживання.
Після реєстрації повідомлення на місце події скеровано слідчо-оперативну групу, до складу якої входив, в тому числі, спеціаліст - криміналіст сектору кримінального забезпечення слідчого відділу Дніпровського управління поліції Головного управління національної поліції в м. Києві ОСОБА_1 .
Прибувши за вказаною адресою, члени слідчо-оперативної групи провели огляд місця події та задокументували вчинене кримінальне правопорушення, після чого виїхали на інший виклик.
Того ж дня, приблизно о 18.00, до Дніпровського управління поліції Головного управління національної поліції в м. Києві прибула ОСОБА_2 , яка повідомила, що після від`їзду членів слідчо-оперативної групи вона виявила відсутність пакету, в якому зберігалися грошові кошти у розмірі 22 000 дол. США та ювелірні вироби, який знаходився у квартирі до приїзду працівників поліції.
У ході проведення службового розслідування з`ясовано, що під час роботи слідчо-оперативної групи за викликом ОСОБА_2 поліцейські почали наполягати, щоб вона зателефонувала батькам і дізналась, де місце зберігання цінностей у квартирі.... ОСОБА_3 (старший оперуповноважений сектору кримінальної поліції відділу поліції №3 (з обслуговування житлового масиву Русанівка) Дніпровського управління поліції Головного управління національної поліції в м. Києві, член слідчо-оперативної групи) витребував у неї номер телефону матері та особисто зателефонував їй. Учиняючи психологічний тиск, він дізнався місце схованки у ванній кімнаті. ОСОБА_2 з`ясувала, що все перебувало на своїх місцях... У подальшому експерт-криміналіст ОСОБА_1 попросив її вийти з ванної кімнати, що вона і зробила. Останній, будучи одягнений у гумові рукавички синього кольору, викинув усе, що знаходилося у тумбі під умивальником на підлогу і почав активно усе розглядати і шукати руками. Вона особисто бачила, що ОСОБА_1 , лежачи на підлозі, правою рукою лазив під ванною.... Через деякий час її покликали члени слідчо-оперативної групи та по черзі ставили однакові питання, на її думку, щоб відволікти увагу. Після проведеного огляду ванної кімнати ОСОБА_1 вийшов і повідомив, що нічого немає, усе викрали злодії..... В подальшому мати ОСОБА_2 - ОСОБА_4 - зайшовши до ванної кімнати повідомила, що у схованці нічого немає. ОСОБА_2 розпитала матір, де конкретно знаходились грошові кошти і в чому вони зберігались. Остання розповіла, що грошові кошти знаходились у прозорому пакеті в лівому куті ванної кімнати, на що вона відповіла, що бачила цей пакет, однак, зазирнувши під ванну, вони нічого не виявили....
Під час службового розслідування опитано членів слідчо-оперативної групи, в тому числі, ОСОБА_1 , який, зокрема, зазначив, що під час перебування на місці події до нього звернувся ОСОБА_3 і попрохав надати латексну рукавичку для перевірки місця зберігання грошових коштів у ванній кімнаті. Кілька хвилин заявниця перебувала у ванній кімнаті, після чого вийшла і повідомила, що даних речей немає. Він у супроводі понятої, заявниці та слідчого ОСОБА_3 пішов до ванної кімнати для виявлення та фіксування слідів учинення злочину, однак, нічого не виявив....
11.05.2021 працівниками Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві, відомості за фактом крадіжки невстановленими працівниками Дніпровського управління поліції Головного управління національної поліції в м. Києві грошових коштів із квартири ОСОБА_2 , внесено до ЄРДР за №62021100000000347, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України. Досудове розслідування триває.
Таким чином, у ході проведення службового розслідування у діях слідчого відділення розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності слідчого відділу Дніпровського УП лейтенанта поліції ОСОБА_3 і спеціаліста-криміналіста сектору кримінального забезпечення слідчого відділу Дніпровського УП старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 встановлено порушення вимог пп. 1, 2 ч. 1 ст. 18 Закону України "Про Національну поліцію", аб. 3 п. 1 р. ІІ Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 р. №1179, та недотримання вимог ст. 237 "Огляд" КПК України, п. 6, 8, 10 р. ІІ Інструкції з організації взаємодії органів досудового розслідування з іншими органами та підрозділами Національної поліції України в запобіганні кримінальним правопорушенням, їх виявленні та розслідуванні, затвердженої наказом МВС України від 07.07.2017 р. № 575, в частині невжиття усіх необхідних заходів, спрямованих на встановлення та з`ясування обставин кримінального правопорушення.
Разом з тим, з урахуванням вищевикладеного та зібраних матеріалів під час проведення службового розслідування підтвердити або спростувати вину окремих поліцейських Дніпровського УП не є можливим, оскільки факт вчинення ними кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, доводиться у законному порядку і встановлюється обвинувальним вироком суду. Тому, остаточне рішення щодо подальшого проходження служби в поліції на підставі п. 10 ч. 1 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію" прийняти після набрання законної сили рішенням органів прокуратури та суду щодо притягнення до відповідальності за вчинення кримінального правопорушення.
На підставі вищевикладеного дисциплінарна комісія вважала за необхідне службове розслідування закінчити; відомості, що стали підставою для призначення службового розслідування визнати такими, що підтвердилися.
За вчинення дисциплінарного проступку, який виразився у порушенні вимог пп. 1, 2 ч. 1 ст. 18 Закону України "Про Національну поліцію", п. 6, 10 р. ІІ Інструкції з організації взаємодії органів досудового розслідування з іншими органами та підрозділами Національної поліції України в запобіганні кримінальним правопорушенням, їх виявленні та розслідуванні, затвердженої наказом МВС України від 07.07.2017 р. № 575, аб. 3 п. 1 р. ІІ Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 р. №1179, до спеціаліста-криміналіста сектору кримінального забезпечення слідчого відділу Дніпровського УП старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 рекомендовано застосувати дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення з посади.
Верховний Суд у постанові від 10 квітня 2019 року у справі №802/1150/17-а вказав на те, що під час правової оцінки правильності та обґрунтованості рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності, то така повинна фокусуватися насамперед на такому: чи прийнято рішення у межах повноважень, у порядку та спосіб, встановлені Конституцією та законами України; чи дійсно у діянні особи є склад дисциплінарного порушення; чи є встановлені законом підстави для застосування дисциплінарного стягнення; чи є застосований вид стягнення пропорційним (співмірним) із учиненим діянням.
Так, приписами частин першої, третьої статті 13 Дисциплінарного статуту передбачено, що дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.
До поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.
Застосування до поліцейського, винного в учиненні дисциплінарного проступку, дисциплінарних стягнень та їх виконання здійснюються з урахуванням вимог статей 19 - 22 Дисциплінарного статуту Національної поліції України.
Згідно частини четвертої статті 19 Дисциплінарного статуту обставинами, що пом`якшують відповідальність поліцейського, є:
1) усвідомлення та визнання своєї провини у вчиненні дисциплінарного проступку;
2) попередня бездоганна поведінка;
3) високі показники виконання повноважень, наявність заохочень та державних нагород;
4) вжиття заходів щодо запобігання, відвернення або усунення негативних наслідків, які настали або можуть настати внаслідок вчинення дисциплінарного проступку, добровільне відшкодування завданої шкоди;
5) вчинення проступку під впливом погрози, примусу або через службову чи іншу залежність;
6) вчинення проступку внаслідок неправомірних дій керівника.
Обставини, що обтяжують відповідальність поліцейського визначені частиною шостої статті 19 Дисциплінарного статуту.
Відтак, при оцінці співмірності обраного керівником виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов`язків, рівень кваліфікації, наявність (відсутність) непогашених дисциплінарних стягнень на момент притягнення його до відповідальності за цим дисциплінарним проступком і, як підсумок, наявність (відсутність) причинного зв`язку із тим чи не сталася ця подія внаслідок особистої безвідповідальності, низьких ділових та моральних якостей позивача та його неналежного ставлення до службових обов`язків.
Так, колегія суддів звертає увагу, що факт внесення працівниками Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві, відомостей за фактом крадіжки невстановленими працівниками Дніпровського управління поліції Головного управління національної поліції в м. Києві грошових коштів із квартири ОСОБА_2 , до ЄРДР за №62021100000000347, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України не вказує на вчинення злочину ОСОБА_1 . Більш того, в самому висновку членами комісії зазначено про те, що підтвердити або спростувати вину окремих поліцейських Дніпровського УП не є можливим, оскільки факт вчинення ними кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, доводиться у законному порядку і встановлюється обвинувальним вироком суду. 
При цьому, інших підстав для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у вказаному висновку не наведено, як і не вказано які саме рішення, дії чи бездіяльність позивача стали підставою для висновку про порушення позивачем вимог пп. 1, 2 ч. 1 ст. 18 Закону України "Про Національну поліцію", п. 6, 10 р. ІІ Інструкції з організації взаємодії органів досудового розслідування з іншими органами та підрозділами Національної поліції України в запобіганні кримінальним правопорушенням, їх виявленні та розслідуванні, затвердженої наказом МВС України від 07.07.2017 р. № 575, аб. 3 п. 1 р. ІІ Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 р. №1179.
При цьому, у своїй апеляційній скарзі апелянт вказує про те, що позивачем не вжито усіх необхідних заходів (якісна фіксація всієї слідової інформації, відеозйомка місця події тощо), спрямованих на встановлення та з`ясування обставин кримінального правопорушення, що у свою чергу викликало об`єктивні сумніви заявника щодо правомірності дій СОГ. 
Так, колегія суддів зауважує, що в матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про те, що комісією досліджувалась вказана обставина, причини допущення такого порушення, невиконання вимог Інструкції, причинно-наслідковий зв`язок вказаного проступку. В контексті наведеного, суд зауважує, що застосування до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з посади за вчинення вказаного вище проступку, за умови відсутності обтяжуючих обставин (таких відповідачем не зазначено, а судом не встановлено), є неспівмірним із учиненим діянням. 
Більше того, колегія суддів зауважує, що до інших членів слідчо-оперативної групи застосовані інші заходи дисциплінарного стягнення (сувора догана, догана, зауваження), і лише до позивача - звільнення з посади.
Відтак, колегія суддів дійшла висновку про недоведеність відповідачем обставин наявності підстав для застосування до позивача заходів дисциплінарного стягнення саме у виді звільнення з посади.
Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Наведене у сукупності свідчить про правильність висновку суду першої інстанції про те, що оскаржуваний наказ не відповідає вимогам щодо обґрунтованості, що є підставою для визнання його протиправним та скасування в частині, що стосується позивача.
Підсумовуючи викладене, колегія суддів зауважує, що доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права. 
Враховуючи, що відповідачем оскаржується рішення суду в частині задоволених позовних вимог, то в силу ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції не здійснює перегляд рішення суду в частині відмовлених позовних вимог.
На підставі вищенаведеного, приймаючи до уваги, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, висновки суду першої інстанції доводами апелянта не спростовані, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для його зміни або скасування.
Керуючись ст.ст. 242, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, 
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції у м. Києві залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 серпня 2022 року - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 329-331 КАС України.

Головуючий суддя:                                                   І.В. Федотов

Судді:                                                                                                 Н.М. Єгорова

                                                                                                      Є.О. Сорочко