Справа № 143/717/22
Провадження № 22-ц/801/1671/2023
Категорія: 45
Головуючий у суді 1-ї інстанції Бойко А. В.
Доповідач:Оніщук В. В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2023 року	Справа № 143/717/22	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого – Оніщука В. В. (суддя-доповідач),
суддів: Рибчинського В. П., Копаничук С. Г., 

учасники справи:
позивач – ОСОБА_1 ,
відповідач – ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Воронцової Ольги Валентинівни в інтересах ОСОБА_1 на рішення Погребищенського районного суду Вінницької області від 16 червня 2023 року, ухвалене у складі судді Бойка А. В. у залі суду, повний текст якого складено 26 червня 2023 року, 

встановив:

Короткий зміст вимог 
У вересні 2022 року ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 12 січня 2022 року близько 17 год. 00 хв. ОСОБА_2 на ґрунті ревнощів та помсти прийшов до будинку ОСОБА_1 , де в той час знаходилася дружина ОСОБА_2 – ОСОБА_3 .
За допомогою принесеного із собою лома ОСОБА_2 почав бити вікна у будинку позивача, а коли останній вийшов на вулицю завдав йому один удар по голові, внаслідок чого відповідно до висновку судово-медичної експертизи ОСОБА_1 отримав легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.
Вироком Погребищенського районного суду Вінницької області від 25 березня 2022 року, який набув законної сили, ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України та призначено покарання у виді громадських робіт протягом 200 годин.
Такими діями ОСОБА_2 позивачу ОСОБА_1 завдано матеріальну та моральну шкоду.
Матеріальна шкода полягає у витратах на стаціонарне та амбулаторне лікування у розмірі 3 138,67 грн. Також ОСОБА_2 пошкодив два вікна у будинку ОСОБА_1 , а саме чотири склопакети вартістю 1 780 грн кожен, що разом складає 7120 грн. Вказані витрати підтверджуються відповідними чеками.
Окрім того злочинними діями ОСОБА_2 ОСОБА_1 було завдано моральної шкоди, оскільки він тиждень перебував на стаціонарному лікуванні у лікарні, а потім місяць продовжував лікуватися амбулаторно, що призвело до погіршення настрою, порушення сну, неприємних тривожних сновидінь, емоційної напруги та нервувань. 
Також моральна шкода була заподіяна позивачу внаслідок знищення його майна, ОСОБА_1 як пенсіонер був змушений витрачати багато часу та зусиль в умовах зими на заміну вікон, що не могло не відобразитися на стані його душевного здоров`я.
У зв`язку із цим ОСОБА_1 просив суд стягнути з ОСОБА_2 на свою користь 10 258,67 грн завданої йому матеріальної шкоди, а також 10 000 грн моральної шкоди за ушкодження здоров`я та 10 000 грн моральної шкоди за пошкодження майна.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Погребищенського районного суду Вінницької області від 16 червня 2023 року позов задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1   4 918, 67 грн завданої матеріальної шкоди та 1 000 грн моральної шкоди. 
В іншій частині позовних вимог відмовлено. 
Вирішено питання судових витрат.
Задовольняючи позов ОСОБА_1 частково, суд першої інстанції прийшов до висновку, що стягненню підлягає завдана позивачу матеріальна шкода в сумі 4 918, 67 грн, яка складається із витрат на лікування в сумі 3 138,67 грн та пошкодження одного склопакету в розмірі 1 780 грн. 
При цьому суд заначив, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів пошкодження чотирьох склопакетів, оскільки у вироку суду їх кількість не зазначена, ОСОБА_2 категорично заперечував, що він пошкодив чотири склопакети. Показання свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_3 щодо пошкодження ОСОБА_2 саме чотирьох склопакетів суд першої інстанції оцінив критично, оскільки ОСОБА_4 є сестрою позивача, а ОСОБА_3 на даний час є його співмешканкою, а тому вони зацікавлені у результатах вирішення справи.
Зменшуючи розмір завданої моральної шкоди до 1 000 грн, суд першої інстанції, керуючись принципами розумності та справедливості, виходив із того, що враховуючи характер та обсяг заподіяних позивачу моральних і фізичних страждань, з урахуванням стану здоров`я потерпілого, тяжкості завданих травм, конкретних обставин справи і наслідків, що наступили, такий розмір моральної шкоди є достатнім для відшкодування.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги
У травні 2023 року адвокат Воронцова О. В. в інтересах ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просила рішення суду першої інстанції скасувати й ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги повністю. 

Рух справи в суді апеляційної інстанції
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Вінницького апеляційного суду від 14 липня 2023 року для розгляду цієї справи визначено склад колегії суддів: головуючий суддя – Оніщук В. В., судді: Рибчинський В. П., Медвецький С. К.
Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 18 липня 2023 року відкрито апеляційне провадження у справі, надано строк для подання відзиву на апеляційну скаргу та витребувано справу із суду першої інстанції.
Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 26 липня 2023 року справу призначено до розгляду у порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами на 31 серпня 2023 року. 
Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Вінницького апеляційного суду від 30 серпня 2023 року для розгляду цієї справи визначено склад колегії суддів: головуючий суддя – Оніщук В. В., судді: Рибчинський В. П., Копаничук С. Г.

Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що ОСОБА_2 було пошкоджено чотири склопакети у двох вікнах. Цей факт встановлено судом під час розгляду кримінальної справи, про що заначено у вироку: «підійшовши до будинку, ОСОБА_2 за допомогою принесеного з собою лома розпочав бити вікна в будинку». Також сам ОСОБА_2 у своєму відзиві на позовну заяву особисто зазначив те ж саме.
Суд не вказав із яких підстав не взяв до уваги показання свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , зазначивши про їх зацікавленість у результаті розгляду справи. Однак цивільний процесуальний закон не забороняє давати свідчення родичам сторін, до того ж вони були допитані під присягою. Натомість суд взяв до уваги пояснення ОСОБА_2 про те, що він пошкодив лише один склопакет, а пошкодження ще трьох категорично заперечив.
Також суд першої інстанції припустився помилки, визначивши розмір моральної шкоди в 1 000 грн, оскільки така сума є недостатньою компенсацією за спричинене та не відповідає принципам розумності та справедливості. Крім того у судовому рішенні взагалі не знайшло відображення питання стягнення моральної шкоди за пошкодження майна.
Відзив на апеляційну скаргу не надійшов.

Фактичні обставини справи, встановлені судом
Вироком Погребищенського районного суду Вінницької області від 25 березня 2022 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.125 КК України та призначено покарання у виді 200 годин громадських робіт (а. с. 10-14).
Зі змісту зазначеного вище вироку вбачається, що відповідач ОСОБА_2 12 січня 2022 року, близько 17 год. 00 хв., більш точного часу органом досудового розслідування не встановлено, на ґрунті ревнощів та помсти прийшов на територію домогосподарства ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що за адресою АДРЕСА_1 , в будинку якого на той час перебувала дружина ОСОБА_2 – ОСОБА_5 .
Підійшовши до будинку, ОСОБА_2 за допомогою принесеного з собою металевого лома розпочав бити вікна в будинку та в цей час на подвір`я вибіг ОСОБА_1 . Помітивши його, ОСОБА_2 , на ґрунті раптово виниклого умислу, спрямованого на спричинення тілесних ушкоджень, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, та, бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у виді заподіяння шкоди здоров`ю ОСОБА_1 , наніс йому один удар вказаним вище металевим ломом по голові.
Внаслідок вищевказаних умисних дій ОСОБА_2 потерпілому ОСОБА_1 спричинено тілесне ушкодження у вигляді забитої рани у лобній ділянці справа з підшкірною гематомою навколо, яке відповідно до висновку експерта № 18 від 17 березня 2022 року належить до легких тілесних ушкоджень, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.
Із виписки з історії хвороби № 158 встановлено, що внаслідок заподіяних ОСОБА_2 тілесних ушкоджень, ОСОБА_1 з 15 січня 2022 року по 21 січня 2022 року перебував на стаціонарному лікуванні в хірургічному відділення Погребищенської ЦРЛ, після чого перебував на амбулаторному лікуванні (а. с. 29-30).
За час лікування ОСОБА_1 було витрачено 3 138,67 грн на придбання ліків, що підтверджується відповідними чеками (а. с. 19-26).
Згідно з Протоколом добровільної видачі та огляду предмета від 24 січня 2022 року, ОСОБА_1 старшому дізнавачу ВП №4 ГУНП у Вінницькій області Азіатцеву В. В. було надано для огляду 4 фотознімки чотирьох склопакетів із металопластикових вікон, які зі слів ОСОБА_1 , розбив ОСОБА_2 (а. с. 31-35).
Відповідно до постанови про визнання оглянутих предметів речовими доказами та приєднання їх до матеріалів справи від 24 січня 2022 року, чотири фотознімки визнано речовими доказами та приєднано до матеріалів справи (а. с. 27-28). 
20 січня 2022 року, ОСОБА_1 придбав чотири склопакети вартістю 1 780 грн кожний, на загальну суму 7 120 грн, що підтверджується товарним чеком (а. с. 17).
Допитана у судовому засіданні в суді першої інстанції свідок ОСОБА_4 суду пояснила, що є сестрою позивача. Про вчинені відносно брата протиправні дії вона дізналася на наступний день, коли він вже був у лікарні. Коли вона прийшла до будинку брата, то з дороги побачила два розбиті вікна та плями крові. Вдома нікого не було. Згодом брат розповів, що вночі до нього прийшов ОСОБА_2 з металевим прутом. Вказала, що раніше брат проживав у м. Одеса, однак згодом вирішив переїхав на батьківщину. В 2015 році він придбав у ОСОБА_6 житловий будинок, що розташований у АДРЕСА_1 , у якому провів поточний ремонт, відремонтував стелю, утеплив, провів парове опалення, воду, поміняв вікна, однак не оформив належним чином право власності. 
Допитана у судовому засіданні в суді першої інстанції свідок ОСОБА_7 пояснила, що на даний час проживає однією сім`єю з позивачем ОСОБА_1 та є колишньою дружиною відповідача ОСОБА_2 . Коли ОСОБА_1 переїхав до них у село, то почав купувати у них з ОСОБА_2 молоко. Згодом вони стали носити молоко їм самі. Того дня вона принесла ОСОБА_1 молоко після обіду, під вечір. Була зима, холодно, тому ОСОБА_1 запропонував попити чаю. Коли вони перебували у будинку, то почули, як щось дзенькнуло. ОСОБА_1 вибіг на вулицю, а вона, відчинивши двері, побачила ОСОБА_8 , який ломом б`є вікна. Пошкоджено було два вікна від дороги, кожне із яких складається із двох склопакетів.

Позиція суду апеляційної інстанції
Апеляційна скарга на підставі статті 369 ЦПК України розглядається судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
Апеляційний суд у складі судової колегії, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, дійшов таких висновків.
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
За змістом частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Указаним вимогам рішення суду першої інстанції відповідає.
Відповідно до статті 55 Конституції України права та свободи людини і громадянина захищаються судом.
Згідно вимог ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Частина 3 ст. 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.
Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно частини першої статті 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. (ч.1 ст. 13 ЦПК України).
Частина 3 статті 12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно з положеннями ч. ч. 1-4 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.
Частина 1 статті 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.(ч. 1 ст. 89 ЦПК України).
Задовольняючи частково позов   ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що внаслідок кримінального правопорушення було завдано шкоди його здоров`ю, а саме, спричинено легкі тілесні ушкодження. Зазначені негативні зміни фізичного здоров`я потерпілого потребували матеріальних витрат на його відновлення тому вимоги позивача про відшкодування майнової шкоди у цій частині підлягають задоволенню. 
Водночас суд першої інстанції зазначив, що ОСОБА_1 не було доведено завдання ОСОБА_2 матеріальної шкоди у вигляді пошкодження чотирьох склопакетів у будинку.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на таке.
Як зазначалося вище, вироком Погребищенського районного суду Вінницької області від 25 березня 2022 року встановлено, що 12 січня 2022 року близько 17 год. 00 хв. ОСОБА_2 , підійшовши до будинку ОСОБА_1 , за допомогою принесеного з собою металевого лома розпочав бити вікна в будинку та в подальшому бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у виді заподіяння шкоди здоров`ю ОСОБА_1 , наніс йому один удар вказаним вище металевим ломом по голові.
Згідно з ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
На підтвердження понесення витрат на лікування ОСОБА_1 надав суду відповідні чеки.
Таким чином суд першої інстанції дійшов правильного висновку про стягнення з ОСОБА_2 матеріальної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я позивачу.
Водночас районний суд вірно зазначив, що позивачем не надано суду безперечних і достатніх доказів, які б доводили обґрунтування його позовних вимог щодо пошкодження відповідачем саме чотирьох склопакетів з металопластикових вікон.
Так, вказаним вироком суду встановлено, що: «Підійшовши до будинку, ОСОБА_2 за допомогою принесеного з собою металевого лома розпочав бити вікна в будинку…», проте у ньому не конкретизовано яка саме кількість вікон була розбита ОСОБА_2 , а відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що протокол добровільної видачі та огляду предмета від 24 січня 2022 року, фотознімки та постанова про визнання оглянутих предметів речовими доказами та приєднання їх до матеріалів справи від 24 січня 2022 року не можуть бути належними доказами пошкодження відповідачем саме чотирьох вікон, оскільки, як зазначено в протоколі огляду та постанові про визнання предметів речовими доказами, надані фотознімки зроблені самим ОСОБА_1 , з них неможливо встановити чи дійсно ці склопакети були встановлені у житловому будинку ОСОБА_1 та пошкоджені ОСОБА_2 .
Також вірним, на думку апеляційного суду, є зауваження суду першої інстанції щодо показів свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_7 щодо пошкодження ОСОБА_2 саме чотирьох склопакетів. Так, ОСОБА_4 є сестрою позивача, а враховуючи обставини справи та мотиви ОСОБА_2 , із яких він вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 125 КК України та те, що ОСОБА_7 на даний час є співмешканкою ОСОБА_1 , зазначені свідки можуть бути зацікавлені у результаті вирішення справи.
Щодо розміру моральної шкоди апеляційний суд зазначає наступне.
За змістом статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав; моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.
Згідно з частиною першої статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
У пунктах 3, 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» судам роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.
Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Вирішуючи спір, суд першої інстанції на підставі належним чином оцінених доказів дійшов правильного висновку про те, що унаслідок кримінального правопорушення ОСОБА_1 було завдано моральну шкоду ушкодженням його здоров`я (легкі тілесні ушкодження), а також пошкодженням його майна (один склопакет). 
При цьому, на думку колегії суддів, розмір моральної шкоди в сумі 1 000 грн судом першої інстанції визначено з урахуванням обставин справи, принципів розумності та справедливості.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги
Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження, не спростовують правильних висновків суду першої інстанції та не дають підстав для висновку про неправильне застосування норм процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи. 
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року.
Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Ураховуючи викладене, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Щодо судових витрат
Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України, статті 141 ЦПК України суд розподіляє судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
Оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення, а особа, яка подала апеляційну скаргу, звільнена від сплати судового збору на підставі п.п. 2, 6 ст. 5 Закону України «Про судовий збір, тому судові витрати у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції слід компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 369, 374, 375, 381-384 ЦПК України, Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів,

постановив:

Апеляційну скаргу адвоката Воронцової Ольги Валентинівни в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Погребищенського районного суду Вінницької області від 16 червня 2023 року залишити без змін.
Судові витрати, у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий                                                                   В. В. Оніщук

Судді                                                                         В. П. Рибчинський

                                                                               С. Г. Копаничук