Справа № 303/5116/21

ПОСТАНОВА
 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07.08.2023                 м. Ужгород

       Суддя Закарпатського апеляційного суду Бисага Т.Ю., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст. 164 КУпАП за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 14 вересня 2021 року,
                                        В С Т А Н О В И В:
       Постановою судді Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 14 вересня 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 164 КУпАП, та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 грн., без конфіскації грошей, одержаних внаслідок вчинення цього адміністративного правопорушення.
       Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави 454,00 гривень судового збору.
       Відповідно до постанови, - 16 червня 2021 року о 07 год. 30 хв. в с.Лалово Верхньокоропецької територіальної громади Мукачівського району громадянин ОСОБА_1 на транспортному засобі марки «Mercedes-Benz», державний номерний знак НОМЕР_1 , надавав послуги з перевезення пасажирів легковим автомобілем на замовлення в кількості 8 чоловік без ліцензії, передбаченої ч. 24 ст. 7 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності», чим порушив вимоги ч.1 ст. 164 КУпАП.
       
       Не погоджуючись з даною постановою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову суду та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення. Вважає, що постанова є незаконною та необгрунтованою, прийнята з неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права. 

Крім того просить поновити строки апеляційного оскарження рішення суду.

       Обґрунтовуючи поважність причин пропуску строку апеляційного оскарження постанови суду, вказує, що постанова постановлена без участі ОСОБА_1 та не направлялася на адресу ОСОБА_1 . Про наявність оскаржуваної постанови ОСОБА_1 стало відомо лише в результаті наявності виконавчого провадження. 

       Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , який підтримав доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані в справі докази, апеляційний суд дійшов до наступного висновку. 

Так, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1  участі у судовому засіданні не приймав. Про наявність оскаржуваної постанови ОСОБА_1 стало відомо лише в результаті наявності виконавчого провадження, у зв`язку з чим доводи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження заслуговують на увагу.
       Тому, з метою недопущення порушення права ОСОБА_1  на захист та доступ до правосуддя, доводи клопотання про поновлення пропущеного строку на оскарження судового рішення визнаються обґрунтованими, причини пропуску строку такими, що перешкодили  ОСОБА_1  своєчасно подати апеляційну скаргу – поважними, а тому строк на апеляційне оскарження поновлюється.
Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення суд, відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, повинен з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші факти, що мають значення для правильного вирішення справи.
       Судом першої інстанції, відповідно до вимог ст. ст. 252, 280 КУпАП, досліджені обставини справи в їх сукупності та встановлений факт вчинення  ОСОБА_1  адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 164 КУпАП.
       Судом першої інстанції встановлено, що 16 червня 2021 року о 07 год. 30 хв., в с.Лалово Верхньокоропецької територіальної громади Мукачівського району, громадянин ОСОБА_1 на транспортному засобі марки «Mercedes-Benz», державний номерний знак НОМЕР_1 , надавав послуги з перевезення пасажирів легковим автомобілем на замовлення в кількості 8 чоловік без ліцензії, передбаченої ч. 24 ст. 7 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності», чим порушив вимоги ч.1 ст. 164 КУпАП.
       Дані висновки суду відповідають наявним в матеріалах справи письмовим доказам та спростовують доводи апеляційної скарги про відсутність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 164 КУпАП.
       Отже, обґрунтування вимог апеляційної скарги щодо порушення судом першої інстанції законодавства при винесенні постанови, яке полягало у нез`ясуванні місцевим судом всіх обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, не знайшло свого підтвердження при апеляційному перегляді.
       При розгляді справи наявним доказам суд дав належну оцінку, а тому твердження ОСОБА_2 у поданій апеляційній скарзі про те, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, є необґрунтованими.
       За таких обставин, висновки суду першої інстанції, викладені у постанові, є обґрунтованими, належним чином вмотивованими, і вони повністю відповідають фактичним обставинам справи.
       Разом з тим, вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, суд не в повній мірі дотримався вимог ст. ст. 23, 33 КУпАП, в силу яких стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, поваги до правил співжиття, в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим порушником, так і іншими особами.
       Згідно ст. 22 КпАП України при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.
       Малозначність як ознака адміністративного правопорушення характеризується певним ступенем суспільної небезпечності, але таким, що не потребує застосування заходів адміністративного впливу.
       Питання про можливість або ж недоцільність звільнення особи від адміністративної відповідальності при малозначності правопорушення в кожному конкретному випадку вирішується правозастосовчим органом (посадовою особою).
       Відповідно до ст. 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
       Таким чином, враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу ОСОБА_2 , його вік, рід занять та майновий стан, відсутність обставин, які обтяжують відповідальність, відсутність заподіяння шкоди, відсутність тяжких наслідків, апеляційний суд приходить до висновку про можливість звільнення ОСОБА_2 від адміністративної відповідальності на підставі ст. 22 КУпАП, у зв`язку із малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення, обмежившись усним зауваженням, що буде достатнім для досягнення мети адміністративної відповідальності - виховного впливу, поваги до правил співжиття, в дусі додержання законів України та недопущення подібної поведінки надалі.
       Керуючись ст. 283,294 КУпАП, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В :

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження судового рішення.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову судді Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 14 вересня 2021 року скасувати.

Звільнити ОСОБА_1  від адміністративної відповідальності на підставі ст. 22 КУпАП, у зв`язку з малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення й оголосити ОСОБА_1  усне зауваження, а провадження у справі щодо нього, на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 КУпАП, - закрити.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Т.Ю. Бисага