ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
33001 , м. Рівне,  вул. Яворницького, 59

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2023 року                                                                                      Справа № 918/94/23 

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючий суддя Розізнана І.В., суддя Грязнов В.В. ,  суддя Василишин А.Р. 

секретар судового засідання Дика А.І.

за участю представників сторін:
позивача - Шестернін В.Д.
відповідача - Сокол Т.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Державного підприємства "Дослідне господарство" "Перемога" Волинської сільськогосподарської дослідної станції Інституту картоплярства Національної академії аграрних наук України та Товариства з обмеженою відповідальністю "Традекс Агрі" на рішення Господарського суду Рівненської області від 08.05.2023, повний текст складено 17.05.2023, у справі № 918/94/23 (суддя Войтюк В.Р.)

за позовом Державного підприємства "Дослідне господарство" "Перемога" Волинської сільськогосподарської дослідної станції Інституту картоплярства Національної академії аграрних наук України
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Традекс Агрі"
про розірвання договору

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Рівненської області від 08.05.2023 у справі №918/94/23 у задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись з ухваленим судом першої інстанції рішенням від 08.05.2023 у справі №918/94/23 Товариство з обмеженою відповідальністю "Традекс Агрі" звернулося до Північно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд апеляційної інстанції прийняти апеляційну скаргу до розгляду та відкрити апеляційне провадження; скасувати рішення Господарського суду Рівненської області від 08.05.2023 у справі № 918/94/23 та прийняти нове, яким закрити провадження у справі.
Апелянт зазначає, що в матеріалах справи №918/94/23 відсутні докази відмови відповідача від приймання товару, також відсутні докази виконання позивачем своїх зобов`язань за договором. 
Звертає увагу, що судом першої інстанції, в свою чергу, не досліджено питання існування товару у позивача та його наявності на складі позивача у період з моменту підписання  Специфікації №1 до 22.10.22 (кінцева дата поставки Товару).
Скаржник вважає безпідставним посилання місцевого господарського суду щодо не встановлення обов`язку позивача по наданню інформації про дату, час та готовність до відвантаження товару, оскільки по-перше, це передбачено правилами Інкотермс 2010 — як відповідь на повідомлення покупця (пункт В), по-друге, як підтвердження існування товару та перебування його на складі позивача.
Листом Північно-західного апеляційного господарського суду №918/94/23/3289/23 від 07.06.2023 витребувано матеріали справи №918/94/23 з Господарського суду Рівненської області. 14.06.2023 матеріали справи №918/94/23 надійшли на адресу Північно-західного апеляційного господарського суду.
Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 20.06.2023 у справі №918/94/23 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Традекс Агрі" на рішення Господарського суду Рівненської області від 08.05.2023 у справі № 918/94/23; розгляд апеляційної скарги призначено на "18" липня 2023 р. об 14:30 год. у приміщенні Північно-західного апеляційного господарського суду за адресою: 33001 м. Рівне вул. Яворницького, 59 у залі судових засідань № 1.
Запропоновано позивачу у строк до 07.07.2023 надати суду відзив на апеляційну скаргу та докази надсилання копії відзиву та доданих до нього документів відповідачу.
Роз`яснено учасникам справи право участі особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, передбачене статтею 197 Господарського процесуального кодексу України.
Копію ухвали направлено сторонам на електронні адреси, відомості про які наявні в матеріалах справи (а.с. 22, т. 2).

Не погоджуючись з ухваленим судом першої інстанції рішенням від 08.05.2023 у справі №918/94/23 Державне підприємство "Дослідне господарство" "Перемога" Волинської сільськогосподарської дослідної станції Інституту картоплярства Національної академії аграрних наук України звернулося до Північно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Господарського суду Рівненської області від 08.05.2023 у справі № 918/94/23 та прийняти нове, яким позовні вимоги задоволити в повному обсязі.
Апелянт зазначає, що на нього не було покладено обов`язку зберігати товар після спливу обумовленого строку поставки та підприємство не мало обов`язку нести витрати за зберігання товару на складах (елеваторах) інших осіб чи укладати з ними договори зберігання товару.
З огляду на те, що дії ТОВ "Традекс Агрі" були недобросовісними і фактично означали відмову від отримання товару, враховуючи відсутність у ДП "Перемога" вільних складів (приміщень) для зберігання товару та відсутність у підприємства обов`язку забезпечувати зберігання товару після спливу строку поставки, беручи до уваги необхідність зберіганння на складі підприємства іншого врожаю, позивач обґрунтовано втратив інтерес до подальшого виконання Договору поставки та прийняв рішення реалізувати спірний товар. 
Вказує, що станом на дату подання апеляційної скарги товар на складі ДП "Перемога" відсутній і на балансі підприємства не значиться. Виконати зобов`язання по передачі товару відповідачу вже неможливо.
Звертає увагу, що вказана фактична ситуація сталася винятково з вини відповідача і, на погляд позивача, може бути кваліфікована як істотне порушення відповідачем умов Договору поставки.
Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 06.07.2023 у справі №918/94/23 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Державного підприємства "Дослідне господарство" "Перемога" Волинської сільськогосподарської дослідної станції Інституту картоплярства Національної академії аграрних наук України на рішення Господарського суду Рівненської області від 08.05.2023 у справі № 918/94/23; розгляд апеляційної скарги призначено на "18" липня 2023 р. об 14:30 год. у приміщенні Північно-західного апеляційного господарського суду за адресою: 33001 м. Рівне вул. Яворницького, 59 у залі судових засідань № 1; об`єднано до спільного розгляду апеляційну скаргу Державного підприємства "Дослідне господарство" "Перемога" Волинської сільськогосподарської дослідної станції Інституту картоплярства Національної академії аграрних наук України на рішення Господарського суду Рівненської області від 08.05.2023 у справі №918/94/23 з апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Традекс Агрі" на рішення Господарського суду Рівненської області від 08.05.2023 у справі № 918/94/23.
Запропоновано відповідачу у строк до 17.07.2023 надати суду відзив на апеляційну скаргу та докази надсилання копії відзиву та доданих до нього документів позивачу.
Роз`яснено учасникам справи право участі особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, передбачене статтею 197 Господарського процесуального кодексу України.
Копію ухвали направлено сторонам на електронні адреси, відомості про які наявні в матеріалах справи (а.с. 85, т. 2).

30.06.2023 на електронну адресу Північно-західного апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Традекс Агрі" надійшов письмовий відзив на апеляційну скаргу Державного підприємства "Дослідне господарство" "Перемога" Волинської сільськогосподарської дослідної станції Інституту картоплярства Національної академії аграрних наук України на рішення Господарського суду Рівненської області від 08.05.2023 у справі №918/94/23, в якому останнє  просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги Державного підприємства "Дослідне господарство" "Перемога" Волинської сільськогосподарської дослідної станції Інституту картоплярства Національної академії аграрних наук України, рішення Господарського суду Рівненської області від 08.05.2023 у справі №918/94/23 скасувати та ухвалити нове, яким закрити провадження у справі (а.с. 30-41, т. 2).
03.07.2023 на електронну адресу Північно-західного апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Традекс Агрі" надійшло клопотання про витребування доказів, в якому останнє просить суд витребувати у Державного підприємства "Дослідне господарство" "Перемога" Волинської сільськогосподарської дослідної станції Інституту картоплярства Національної академії аграрних наук України належним чином завірені копії доказів відчуження/продажу Державним підприємством товару українського походження, врожаю 2022 року (ячмінь 3 клас, кількість - 600 т), постачання якого передбачено за Специфікацією №1 від 22.09.2022 до Договору поставки №22-09- 22-6 від 22.09.2022, третім особам, відмінним за ТОВ "Традекс Агрі".
Позивач не скористався своїм процесуальним правом на подачу відзиву на подану апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Традекс Агрі".
В судове засідання 18.07.2023 з`явились представник позивача (в режимі відеоконференцзв`язку за допомогою власних технічних засобів системи "Easy Con"), який підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі та заперечив доводи апеляційної скарги відповідача, а також представник відповідача (в режимі відеоконференцзв`язку за допомогою власних технічних засобів системи "Easy Con"), яка підтримала доводи, викладені в апеляційній скарзі та заперечила доводи апеляційної скарги позивача, а також підтримала клопотання про витребування доказів.
Розглянувши в судовому засіданні клопотання відповідача про витребування доказів колегією суддів протокольною ухвалою відмовлено в задоволенні даного клопотання через необґрунтованість.
В судовому засіданні 18.07.2023 оголошувалась перерва до 05.09.2023 об 15:00 год.
В судове засідання 05.09.2023 з`явились ті самі представники учасників справи (в режимі відеоконференцзв`язку за допомогою власних технічних засобів системи "Easy Con") та надали додаткові пояснення по суті спору.
Відповідно до ст.ст. 269, 270 ГПК України, апеляційна інстанція переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Дослідивши матеріали справи, вивчивши доводи апеляційних скарг стосовно дотримання норм матеріального та процесуального права судом першої інстанції, заслухавши пояснення учасників справи, колегія суддів Північно-західного апеляційного господарського суду дійшла наступного висновку.

Під час дослідження матеріалів справи апеляційним судом встановлено наступне.
Між Державним підприємством "Дослідне господарство" "Перемога" Волинської сільськогосподарської дослідної станції Інституту картоплярства Національної академії аграрних наук України (далі - постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Традекс Агрі" (далі - покупець) укладено договір поставки № 22-09-22 від 22 вересня 2022 року (далі - договір).
Згідно п. 1.1 договору постачальник зобов`язується в порядку і на умовах, передбачених цим договором, передати (поставити) у власність покупцеві зернові та олійні культури, визначені цим договором та специфікаціями до нього, які є його невід`ємними частинами, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити товар у строки і на умовах, що передбачені цим договором та специфікаціями до нього.
Відповідно до п. 1.2 договору товар поставляється окремими партіями. Найменування та інші характеристики товару визначаються для кожної партії окремо у відповідній специфікації на таку партію товару.
Умовами п. 3.1 договору встановлені умови оплати за товар: покупець оплачує товар за ціною, визначеною специфікацією на кожну партію окремо. Оплата партії товару проводиться в українських гривнях, шляхом банківського переказу на поточний рахунок постачальника, що вказаний в цьому договорі або на розрахунковий рахунок вказаний у рахунку на оплату товару, протягом десяти банківських днів з дня завершення поставки відповідної партії товару. У специфікаціях сторони можуть погодити інший порядок розрахунків.
Згідно до п. 4.1 договору постачальник зобов`язується здійснити поставку партії товару на умовах, що передбачені у відповідній специфікації. При поставці товару застосовуються правила "ІНКОТЕРМС" (в редакції 2010 року). Кожна партія товару повинна бути поставлена у строк, що визначений у специфікації на таку партію.
На виконання умов договору 22.09.2022 між сторонами підписано специфікацію №1 до договору поставки, відповідно до якої погоджено поставку товару на загальну суму 3 360 150 грн. 00 коп. з ПДВ, поставка товару здійснюється в строк до 22 жовтня 2022 року на умовах FCA, франко - перевізник, адреса: 45665, Волинська обл., Луцький р-н., с. Баківці, вул. Перемоги, 8; умови оплати до 30.09.2022.
29.09.2022 відповідачем здійснено оплату за товар на суму 847 500, 00 грн відповідно до платіжного доручення №15845 від 29.09.2022.
30.09.2022 відповідачем здійснено оплату за товар на суму 2 094 493, 50 грн відповідно до платіжного доручення №15907 від 29.09.2022 (разом на загальну суму 2 941 993, 50 грн та зареєстровано податкові накладні в Єдиному реєстрі податкових накладних).
03.10.2022 відповідачем направлено на адресу позивача лист щодо надання інформації про дату поставки товару (готовність відвантаження за адресою: 45665, Волинська область, Луцький район, с. Байківці, вул. Перемоги, 8).
16.12.2022 та 29.12.2022 відповідачем повторно направлені листи позивачу щодо готовності отримання товару та погодження дати поставки.
Відповіді на вказані листи відповідачем не отримано.
06.01.2023 року відповідачем було направлено на адресу позивача претензію про: сплату 5 922 716, 54 гри., з яких: 2 941 993, 50 грн. - сума попередньої оплати за товар; 2 206 495, 13 грн. - розмір пені, погоджений Договором поставки; 735 498, 38 грн. - розмір штрафу, погоджений Договором поставки; 20 593, 95 грн. - інфляційні втрати; 18 135, 58 грн. - 3% річних за користування чужими грошовими коштами та про розірвання Договору поставки на підставі п. 6.4 Договору поставки.
Пунктом 6.1. договору передбачено, що за невиконання та/або неналежне виконання умов цього договору сторони несуть цивільно-правову (майнову) відповідальність відповідно до чинного законодавства України. Сплата стороною штрафних санкцій та/або збитків за цим договором не звільняє від обов`язку виконання договору у натурі.
Згідно п. 6.2. договору у випадку порушення постачальником строків поставки товару (її частини), постачальник сплачує покупцеві неустойку у вигляді пені у розмірі 1% один відсоток від ціни партії непоставленого товару (її частини) за кожен день прострочення.
Відповідно до п. 6.4. Договору поставки у випадку порушення постачальником строків поставки товару (її частини) більше ніж на десять календарних днів, постачальник сплачує покупцеві штраф у розмірі 25 % (двадцяти п`яти) відсотків від ціни непоставленої партії товару (її частини). У такому випадку покупець також наділяється правом розірвати Договір в односторонньому порядку та вимагати повернення попередньої оплати за товар.
Задоволення вимог претензії відповідач не отримав.

Позивач, в свою чергу, посилається на Протокол розбіжностей до договору поставки де визначено, що покупець здійснює попередню оплату в розмірі 86% вартості товару протягом 1 (одного) банківського дня з моменту підписання даного договору. Інші 14% вартості товару покупець сплачує на наступний день з дня реєстрації податкових накладних постачальником в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Позивач стверджує, що кошти в розмірі 418 156 грн. 50 коп., які покупець мав сплатити на наступний день з дня реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, так і не сплачені постачальнику. Таким чином відповідач недоплатив 418 156 грн. 50 коп.
Крім того позивач посилається на п. 1.2. договору та п. 3 специфікації № 1 від 22 вересня 2022 року де поставка товару здійснюється в строк до 22 жовтня 2022 року на умовах FCA, франко - перевізник, адреса: 45665, Волинська обл., Луцький р-н., с. Баківці, вул. Перемоги, 8; умови оплати до 30 вересня 2022 року. Однак вказані умови договору та специфікації відповідачем не виконані, товар за вказаною адресою залишився не отриманим.
Отже, на думку позивача, Товариство з обмеженою відповідальністю "Традекс Агрі" порушило договірні умови, а саме недовиконало взяте на себе зобов`язання по оплаті товару, а також не отримало до 22 жовтня 2022 року товар, визначений у Специфікації № 1 до договору.
Позивач зазначає, що подальше зберігання на складі останнього є неможливим, оскільки не вистачає місця для зберігання інших товарів, що у свою чергу призводить до додаткових витрат позивача, що полягає у оренді елеваторів у інших товариств.
Зважаючи на вказані вище обставини, на переконання позивача умови договору поставки істотно порушені відповідачем, що є підставою для розірвання договору поставки № 22-09-22 від 22 вересня 2022 року у зв`язку з чим Державне підприємство "Дослідне господарство" "Перемога" Волинської сільськогосподарської дослідної станції Інституту картоплярства Національної академії аграрних наук України звернулось до Господарського суду Рівненської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Традекс Агрі" про розірвання такого договору із застосуванням норм ст. 651 ЦК України.

Рішенням Господарського суду Рівненської області від 08.05.2023 у справі №918/94/23 у задоволенні позову відмовлено.
Місцевий господарський суд дійшов висновку, що позивачем не доведені обставини, що дозволяють розірвати Договір поставки на підставі ст. 651 ЦК України.
За позицією суду, істотним порушенням договору відповідача могло бути неперерахування грошових коштів, обумовлених договором, за умови поставки товару позивачем. Матеріали справи не містять доказів того, що позивачеві завдано шкоди. Позивачем не доведено яким чином неповна оплата за договором поставки позбавила його того, на що він очікував при укладенні договору та яким чином вказаними діями відповідача йому було завдано шкоди.
Суд першої інстанції зазначив, що матеріалами справи не стверджено аргумент позивача про те, що неналежне виконання відповідачем умов договору призводить до додаткових витрат позивача по зберіганню неотриманого товару. В матеріалах справи відсутні докази того, що позивачем укладено договори оренди елеваторів та понесення додаткових витрат на зберігання не отриманого відповідачем товару.
Також місцевий господарський суд дійшов висновку, що позивачем не наведено існування чотирьох умов для розірвання договору, визначених у ст. 652 ЦК України.

Надаючи в процесі апеляційного перегляду оцінку обставинам справи в межах доводів та вимог апеляційних скарг, колегія суддів зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Під порушенням слід розуміти такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке, порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.
В розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.
Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Під захистом права розуміється державна примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною. Спосіб захисту може бути виражений як концентрований вираз змісту (суті) державного примусу, за допомогою якого відбувається досягнення бажаного для особи, право чи інтерес якої порушені, правового результату. Спосіб захисту втілює безпосередню мету, якої прагне досягти суб`єкт захисту (позивач), вважаючи, що таким чином буде припинене порушення (чи оспорювання) його прав, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в іншій спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.
Статтею 11 ЦК України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є договори та інші правочини.
Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
У відповідності до положень ст. ст. 6, 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Частина 1 ст. 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим до виконання сторонами.
В силу ч. 2 ст. 180 ГК України, ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом, як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Спірні правовідносини між сторонами виникли між суб`єктами господарювання на підставі укладеного правочину, що за своєю природою є договором поставки.
За змістом ч. 1 ст. 265 ГК України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. Договір поставки укладається на розсуд сторін або відповідно до державного замовлення.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.
За змістом ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Відповідно до ст. 692 ЦК України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.
Згідно зі ст.ст. 193, 202 ГК України, ст.ст. 525, 526, 599 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства; одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається, якщо інше не передбачено договором або законом; зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Положеннями ст. 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Частиною 1 ст. 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
За умовами ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ч. 1 ст. 189 ГК України, ціна в цьому Кодексі є вираженим у грошовій формі еквівалентом одиниці товару (продукції, робіт, послуг, матеріально-технічних ресурсів, майнових та немайнових прав), що підлягає продажу (реалізації), який повинен застосовуватися як тариф, розмір плати, ставки або збору, крім ставок і зборів, що використовуються в системі оподаткування.

З матеріалів справи вбачається, що 22.09.2022 сторони підписали Специфікацію №1 до Договору поставки, в якій сторонами погоджено поставку Товару на загальну суму 3 360 150,00 грн з ПДВ; поставка товару здійснюється у строк до 22.10.2022 на умовах: FCA, франко — перевізник адреса: 45665, Волинська область, Луцький район, с. Баківці, вул. Перемоги, 8. Умови оплати до 30.09.2022.
Товариство з обмеженою відповідальністю "Традекс Агрі" виконало договір в частині оплати товару частково, а саме на суму 2 941 993 грн. 50 коп. (двома платежами - 29.09.22, 30.09.22) що підтверджується податковими накладними (а.с. 16, 17, т. 1).
Вказані податкові накладні зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних 30.09.2022.
Отже, відповідно до умов визначених у Специфікації № 1 до договору повна оплата за договором мала відбутися до 30.09.2022.
Позивач посилається на Протокол розбіжностей до договору яким змінені умови договору.
Однак, колегія суддів вважає, що вказаний документ не може врегульовувати відносини сторін договору, оскільки порушений порядок його складання і підписання.
Так, згідно положень ст. 181 ГК України за наявності заперечень щодо окремих умов договору сторона, яка одержала проект договору, складає протокол розбіжностей, про що робиться застереження у договорі, та у двадцятиденний строк надсилає другій стороні два примірники протоколу розбіжностей разом з підписаним договором.
Сторона, яка одержала протокол розбіжностей до договору, зобов`язана протягом двадцяти днів розглянути його, в цей же строк вжити заходів для врегулювання розбіжностей з другою стороною та включити до договору всі прийняті пропозиції, а ті розбіжності, що залишились не врегульованими, передати в цей жe строк до суду, якщо на це є згода другої сторони,
У разі досягнення сторонами згоди щодо всіх або окремих умов, зазначених у протоколі розбіжностей, така згода повинна бути підтверджена у письмовій формі (протоколом узгодження розбіжностей, листами, телеграмами, телефонограмами тощо). 
В даному випадку Договір поставки не містить помітки, що він діє з урахуванням внесених/погоджених сторонами змін шляхом підписання Протоколу розбіжностей; сторонами не врегульовано чия редакція змін приймається за належну та таку, яка погоджена сторонами. Даний документ містить в собі лише зауваження обох сторін Договору до змісту Договору поставки. Відтак, на думку суду, сторони мають керуватися виключно умовами погодженого та підписаного Договору поставки і Специфікацією до нього.
Колегією суддів, з наявних в матеріалах справи доказів, встановлено, що відповідач взяте на себе зобов`язання по оплаті за товар у визначений строк не виконав, підтвердження повної оплати товару до 30.09.2022 в сумі 418 156 грн. 50 коп. в матеріалах справи відсутнє.

На виконання пункту В.7 Правил Інкотермс 2010 (FCA) - відповідач листом від 03.10.2022 року повідомив позивача  про назву перевізника, вказав спосіб транспортування, а також попросив проінформувати його про конкретну дату відвантаження товару, пояснюючи це тим, що хоче нівелювати ризики додаткових витрат у зв`язку із прибуттям транспорту до складу позивача та не отриманням товару.  Вказаний лист залишився без відповіді.
16.12.22 та 29.12.22 відповідач повторно повідомив про зацікавленість в отриманні товару за Договором, повідомив позивачу назву перевізника, вказав спосіб транспортування, а також попросив узгодити конкретну дату відвантаження товару. Зважаючи на те, що строк поставки за Договором поставки закінчився, відповідачем у листах від 16.12.22 та 29.12.22 року висловлено пропозицію щодо узгодження нового строку поставки товару, оскільки зобов`язання за Договором поставки не виконані, дія Договору поставки не закінчилась.
Листи відповідача від 16.12.22 та 29.12.22 залишені без відповіді. Поставка здійснена не була.
В матеріалах справи відсутні відомості щодо направлення позивачем будь-якої кореспонденції на адресу відповідача.
Відповідно до п. 6.4. Договору поставки "у випадку порушення Постачальником строків поставки Товару (її частини) більше ніж на десять календарних днів, Постачальник сплачує Покупцеві штраф у розмірі 25 % (двадцяти п`яти) відсотків від ціни непоставленої партії Товару (її частини). У такому випадку Покупець також наділяється правом розірвати Договір в односторонньому порядку та вимагати повернення попередньої оплати за Товар".
Отже, умовами Договору поставки передбачено право відповідача у разі прострочення поставки позивачем відмовитися від Договору поставки та вимагати повернення попередньої оплати за Товар.

Колегія суддів звертає увагу на положення ст. 651 ЦК України, де визначено, що договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.
Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона  значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.
Велика Палата Верховного Суду зазначила, що іншим критерієм істотного порушення договору закон визнає розмір завданої порушенням шкоди, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору. Водночас, йдеться не лише про грошовий вираз завданої шкоди, прямі збитки, а й випадки, коли потерпіла сторона не зможе використати результати договору. Вирішальне значення для застосування зазначеного положення закону має співвідношення шкоди з тим, що могла очікувати від виконання договору сторона.
Такі ж висновки, які мають загальний характер щодо тлумачення застосування приписів частини другої статті 651 ЦК України містяться у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 лютого 2021 року у справі № 910/2861/18 (провадження № 12-140гс19), постановах Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року у справі № 6-75цс13, від 14 жовтня 2014 року у справі № 3-143гс14, у яких, крім наведеного, зазначено, що у кожному конкретному випадку питання про істотність порушення повинно вирішуватися з урахуванням усіх обставин справи, що мають значення. Так, суди повинні встановити не лише наявність істотного порушення договору, а й наявність шкоди, завданої цим порушенням другій стороні, яка може бути виражена у вигляді реальних збитків та (або) упущеної вигоди, її розмір, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору; а також установити, чи є дійсно істотною різниця між тим, на що має право розраховувати сторона, укладаючи договір, і тим, що в дійсності вона змогла отримати.
Виходячи з вищенаведених висновків Верховного суду суттєвими обставинами, що підлягають встановленню судом і доведенню позивачем в частині застосування положень ст. 651 ЦК України (розірвання договору) є: доведення факту істотного порушення умов договору відповідачем; завдання істотним порушенням шкоди позивачу; позбавлення значною мірою позивача того, на що він розраховував при укладенні договору; розмір завданої порушенням шкоди, який не дозволяє позивачеві отримати очікуване при укладенні договору (водночас, йдеться не лише про грошовий вираз завданої шкоди, прямі збитки, а й випадки, коли потерпіла сторона не зможе використати результати договору); установити, чи є дійсно істотною різниця між тим, на що має право розраховувати позивач, укладаючи договір, і тим, що в дійсності він міг отримати.
Колегія суддів зазначає, що позивачем не доведені вищезазначені обставини, що дозволяють розірвати договір на підставі ст. 651 ЦК України. Матеріали справи не містять доказів того, що позивач отримав шкоду чи збитки, а натомість позивач отримав грошові кошти в розмірі 2 941 993 грн. 50 коп., які станом на час розгляду судового спору відповідачу не повернуті. Позивачем не доведено матеріалами справи яким чином неповна оплата за договором постави позбавила останнього того, що він очікував при укладені договору, яким чином вказаними діями відповідача завдано шкоду і в якому розмірі. Також, матеріалами справи не доведено аргумент позивача про те, неналежне виконання відповідачем умов договору призводить до додаткових витрат позивача по зберіганню не отриманого товару. В матеріалах справи відсутні будь-які докази які б свідчили про те, що позивачем укладено договори оренди елеваторів та понесення додаткових витрат.

Щодо доводів апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Традекс Агрі", що зважаючи на положення ст. 231 ГПК України суд першої інстанції повинен був закрити провадження у справі, оскільки відсутній предмет спору, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідач вважає, що договір поставки є розірваним внаслідок вчинення ним правочину односторонньої відмови від нього на підставі п. 6.4 Договору поставки, відповідно до надісланої претензії від 06 січня 2023 року, що на думку останнього свідчить про те, що предмет спору є відсутнім.
Так, колегією суддів встановлено, що в силу п. 6.4 договору покупець наділяється правом розірвати договір в односторонньому порядку у випадку порушення постачальником строків поставки товару більше ніж на десять календарних днів.
Отже, можливість розірвання договору поставки пов`язується саме з простроченням продавця.
Умовами специфікації №1 сторонами передбачено використання правил поставки "Інкотермс" у редакції 2010 року.
Правилами "Інкотермс" встановлено наступне: 
А.7. Продавець зобов`язаний надати товар перевізнику або іншій особі, вказаній покупцем або обраному продавцем у відповідно до статті А.3.а), у названому місці у встановлену дату або у обумовлений термін. Постачання вважається виконаним: Покупець зобов`язаний прийняти постачання товару, коли воно здійснено відповідно до статті А.4.а) якщо назване місце поставки знаходиться в приміщенні продавця: коли товар завантажено в транспортний засіб перевізника, зазначеного покупцем або іншою особою, діючою від його імені; 
А.7. Продавець зобов`язаний сповістити покупця належним чином про постачання товару в відповідно до статті А.4. У разі якщо перевізник не може прийняти товар у узгоджений термін відповідно до стані А.4. продавець зобов`язаний відповідно сповістити про це покупця.
В.7. Покупець зобов`язаний сповістити продавцю належним чином про назву перевізника або іншої особи, визначеної у етапі А.4., і, де необхідно, вказати спосіб транспортування, а також дату чи термін постачання йому товару і, у разі необхідності, пункт у місці, де товар повинен бути переданий перевізнику або іншій особі; 
Отже, відповідно до вказаних вище правил, покупець зобов`язаний сповістити продавцю належним чином про назву перевізника або іншої особи, визначеної у стані А.4., і, де необхідно, вказати спосіб транспортування, а також дату чи термін постачання йому товару, і, у разі необхідності, пункт у місці, де товар повинен бути переданий перевізнику або іншій особі.
Вказаний обов`язок відповідачем виконано, у вказаних листах останнім вказано перевізника та яким чином буде відбуватись отримання товару.
Однак, в свою чергу позивач у відповідності до п. А.7 повинен сповістити покупця належним чином про постачання товару відповідно до статті А.4. У разі якщо перевізник не може прийняти товар у узгоджений термін відповідно до статті А.4, продавець зобов`язаний відповідно сповістити про це покупця.
Відтак у випадку, не прийняття товару перевізником в узгоджені терміни, позивач повинен сповістити про це відповідача.
Колегія суддів звертає увагу, що відповідно до правил "Інкотермс 2010" моментом поставки (відвантаження/передачі) товару за "франко-складом" є момент отримання його покупцем.
У даному випадку відповідно до правил "Інкотермс 2010" не поставка товару за "франко-складом" є відсутність товару у погоджений строк відвантаження.

Колегією суддів враховується, що сторонами договору узгоджені зустрічні зобов`язання, які полягають в тому, що відповідач здійснює попередню оплату товару до 30.09.2022  в повній сумі, в свою чергу позивач поставляє товар на умовах "франко-склад" до 22.10.2022.
На час вирішення спору, колегією суддів встановлено, що обов`язок щодо повної оплати товару відповідачем не виконаний; обов`язок щодо поставки товару в строк до 22.10.2022 не виконаний позивачем. 
Також колегією суддів встановлено, що підстави для розірвання договору за ст. 651 ЦК Украіни позивачем не доведені. Підстави  для  розірвання договору в односторонньому порядку не доведенні відповідачем.
За таких обставин колегія приходить до висновку, що договір поставки не є розірваним, предмет спору є наявним, зустрічні зобов`язання у сторін існують, підстави для закриття провадження у справі відсутні.

Частиною 3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
У відповідності до ст. 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Зі змісту ст. 77 ГПК України вбачається, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.
Згідно зі ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Згідно ч. 1 ст. 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 №475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 № 3477-IV (3477-15) "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.
Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року).
За таких обставин, колегія суддів вважає доводи скаржників, викладені в апеляційних скаргах, безпідставними та документально необґрунтованими, тому мотиви, з яких подані апеляційні скарги, не можуть бути підставою для скасування прийнятого у справі судового рішення.
На підставі ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір за розгляд апеляційних скарг покладається на апелянтів.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 272, 273, 275, 276, 277, 278, 279, 280, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд
                                              
ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційні скарги Державного підприємства "Дослідне господарство" "Перемога" Волинської сільськогосподарської дослідної станції Інституту картоплярства Національної академії аграрних наук України та Товариства з обмеженою відповідальністю "Традекс Агрі" на рішення Господарського суду Рівненської області від 08.05.2023 у справі №918/94/23 залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
2. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення до Верховного Суду, відповідно до ст.ст. 287-291 ГПК України.
3. Справу №918/94/23 повернути доГосподарського суду Рівненської області.

Повний текст постанови складений "15" вересня 2023 р.

Головуючий  суддя                                                                      Розізнана І.В. 

Суддя                                                                                              Грязнов В.В. 

Суддя                                                                                              Василишин А.Р.