УХВАЛА

13 липня 2023 року 
м. Київ

справа № 280/2679/21
адміністративне провадження № К/990/22828/23 

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Данилевич Н.А., перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 07 грудня 2021 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 13 жовтня 2022 року в адміністративній справі №280/2679/21 за позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі, третя особа: Державне бюро розслідувань про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди,-
В С Т А Н О В И В :
02 квітня 2021 року до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі, в якій позивач просив суд: 
- визнати протиправним та скасувати наказ відповідача від 26 лютого 2021 року № 32 о/с про звільнення ОСОБА_1 з посади слідчого Другого слідчого відділу (відділу з розслідування злочинів, вчинених працівниками правоохоронних органів та у сфері правосуддя) Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі, з 04 березня 2021 року у зв`язку зі скороченням посади державної служби внаслідок зміни штатного розпису, з припиненням державної служби;
- поновити позивача на посаді слідчого Другого слідчого відділу (відділу з розслідування злочинів, вчинених працівниками правоохоронних органів та у сфері правосуддя) Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі, або, у разі ліквідації її на день ухвалення судового рішення, на посаді із рівнозначними умовами, функціональними обов`язками та повноваженнями в Територіальному управлінні Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі, з 05 березня 2021 року;
- стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу з 05 березня 2021 року по день винесення рішення суду;
- стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду в розмірі 200000,00 (двісті тисяч) гривень.
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 07 грудня 2021 року, залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 13 жовтня 2022 року, у задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.
27 червня 2023 року касаційна скарга надійшла до Верховного Суду як суду касаційної інстанції в адміністративних справах відповідно до статті 327 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).
За правилами частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою    статті 353 цього Кодексу.
Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Відповідно до пункту 4 частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).
У касаційній скарзі, оскаржуючи судові рішення у цій справі, позивач посилається на пункт 3 частини четвертої статті 328 КАС України. 
Скаржник вказує про відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, а саме застосування статті 8 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року.
Варто зазначити, що у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України скаржник повинен вказати: 1) норми матеріального права, які неправильно застосовано судом апеляційної інстанції, висновок щодо правильного застосування якої ще не сформульовано Верховним Судом; 2) висновок апеляційного суду, який на переконання скаржника є неправильним; 3) у чому полягає помилка суду при застосуванні відповідної норми права.
При цьому норма права, щодо правильного застосування якої відсутній висновок Верховного Суду, повинна врегульовувати спірні правовідносини, а питання щодо її застосування мало ставитися перед судами попередніх інстанцій в межах правових підстав позову, але суди таким підставам позову не надали оцінки у судових рішеннях або надали, як на думку скаржника, неправильно.
Проте зазначена скаржником норма права, щодо застосування якої відсутній висновок Верховного Суду у спірних правовідносинах, є загальною нормою, а касаційна скарга не містить обґрунтованих мотивів її неправильного застосування.
Перевіркою змісту поданої у цій справі касаційної скарги встановлено, що фактично скарга позивача в частині наведеного обґрунтування вимог до суду касаційної інстанції, містить лише загальне посилання на застосування статті 8 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, Конституції України, без зазначення конкретної норми права та без обґрунтування у чому саме полягає порушення при застосуванні судами попередніх інстанцій відповідної норми права у взаємозв`язку з тими висновками, що стали підставою для відмови у задоволенні позову.
Отже, скаржник не виклав підставу касаційного оскарження, передбаченої пунктом 3 частини четвертої статті 328 КАС України. 
В цілому доводи касаційної скарги зводяться до незгоди із наданою судами попередніх інстанції правовою оцінкою встановленим ними обставинами і дослідженими доказами.
Враховуючи те, що скаржником у касаційній скарзі не зазначено передбачених Кодексом адміністративного судочинства України підстав для оскарження судових рішень в касаційному порядку, суд дійшов висновку, що така скарга не може бути прийнята до розгляду та підлягає поверненню особі, яка її подала.
Відповідно до пункту 4 частини п`ятої статті 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.
Керуючись пунктом 4 частини п`ятої статті 332 Кодексу адміністративного судочинства України, -
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 07 грудня 2021 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 13 жовтня 2022 року в адміністративній справі №280/2679/21 за позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі, третя особа: Державне бюро розслідувань про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди - повернути особі, яка її подала.
Надіслати копію ухвали про повернення касаційної скарги учасникам справи, а касаційну скаргу з доданими до неї матеріалами скаржнику.
Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не може бути оскаржена.

Суддя	                     Н.А. Данилевич