ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1576/23 Справа № 235/3800/18 	  	Суддя у 1-й інстанції - Філь О.Є. Суддя у 2-й інстанції - Бондар  Я. М.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2023 року                                                                м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді Бондар Я.М.,
суддів Зубакової В.П., Остапенко В.О.
секретар судового засідання Гладиш К.І.
сторони справи
позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ПРАЙМ АЛЬЯНС»
відповідач - ОСОБА_1  ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, в порядку спрощеного позовного провадження,  цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 02 лютого 2022 року, постановлену суддею Філь О.Є. у м.Покровськ Донецької області, повний текст судового рішення складено 02 лютого 2022 року,

УСТАНОВИВ

Заочним рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 05 вересня 2018 року позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволені в повному обсязі.
15 вересня 2021 року відповідач ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про перегляд заочного рішення.
Ухвалою Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 02 лютого 2022 року заява відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення по цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором залишена без розгляду.
Роз`яснено заявнику, що відповідно до ч.2 ст.257 ЦПК України особа, заяву якої залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, має право звернутися до суду повторно.
Відповідач ОСОБА_1 , будучи незгодним з ухвалою суду оскаржив її в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на незаконність оскаржуваної ухвали, просить її скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, апеляційну скаргу розглянути за його відсутності.
При цьому, скаржник зазначає, що суд першої інстанції помилково застосував норми ч.5 ст.223 ЦПК України, яка регулює процесуальні дії суду, застосовані виключно до позивача, тоді, як ОСОБА_1 по вказаній справі має статус відповідача. Також звертає увагу на те, що він просив суд розглянути його заяву без його участі.
Відповідач вказує, що ухвалу суду від 28 жовтня 2021 року, якою було визнано його явку в судове засідання на 01 грудня 2022 року він отримав несвоєчасно, а саме 04 січня 2022 разом з повісткою на 11 січня 2022 року, інших ухвал про обов`язкову участь в судовому засіданні він не отримував. Відповідач вважає, що його неявка в судове засідання не перешкоджає розгляду справи, оскільки ним до заяви про перегляд заочного рішення було подано докази та обґрунтування, що підтверджують обставини викладені у заяві.
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , правонаступник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ПРАЙМ АЛЬЯНС», просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги відповідача та залишити в силі ухвалу Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 02 лютого 2022 року.
Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши думку представника позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» Здор Я.О., яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 , просила оскаржувану ухвалу суду першої інстанції залишити без змін з викладених у відзиві підстав, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, з огляду на таке.
Суд першої інстанції, залишаючи заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення без розгляду, виходив з того, що заявник ОСОБА_1 , який був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи та отримав ухвалу суду про визнання його явки в судове засідання обов`язковою, повторно не з`явився в судове засідання, про причини повторної неявки в судове засідання не повідомив, і його нез`явлення перешкоджає розгляду справу, оскільки його явка в судове засідання була визнана обов`язковою, тому наявні підстави для залишення поданої заяви без розгляду. 
Однак, на думку колегії суддів, такого висновку суд першої інстанції дійшов з порушенням норм процесуального права.
Відповідно до ст.1 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод», високі Договірні сторони гарантують кожному, хто перебуває під їхньою юрисдикцією права і свободи, визначенні в розділі І «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод».
В силу ст.13 розділу І «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод», кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі.
Ключовими принципами цієї статті є верховенство права та належне здійснення правосуддя. Ці принципи також є основоположними елементами права на справедливий суд.
Так, у справі Delcourt v. Belgium, Європейський суд з прав людини зазначив, що „у демократичному суспільстві у світлі розуміння Конвенції, право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало б меті та призначенню цього положення".
У справі Bellet у. France Європейський суд з прав людини зазначив, що „стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії. які становлять втручання у її права".
Як свідчить позиція Європейського суду з прав людини у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.
Залишення заяви без розгляду - це форма закінчення розгляду цивільної справи без ухвалення судового рішення, у зв`язку із виникненням обставин, які перешкоджають розгляду справи, але можуть бути усунуті в майбутньому. Заява залишається без розгляду за наявності точно встановлених в законі обставин, які свідчать про недодержання умов реалізації права на звернення до суду за захистом і можливість застосування яких не втрачена, та при повторній неявці сторін.
Частина 5 ст.223 ЦПК України зазначає, що у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.
Суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи (п.3 ч.1 ст.257 ЦПК України).
Неявка у судове засідання - це відсутність особи в залі судового засідання під час розгляду справи, незалежно від причин, або залишення зали судового засідання.
Законодавець передбачив право осіб, які беруть участь у справі, брати участь у судових засіданнях, а також гарантії реалізації цього права. Це право витікає з вимог таких принципів цивільного судочинства, як змагальність, диспозитивність, процесуальна рівноправність сторін, демократизм, законність тощо.
Аналізуючи вищевикладені норми міжнародного права та положення ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що підставою для залишення позовної заяви без розгляду у зв`язку з повторною неявкою позивача в судове засідання є наявність у сукупності таких обставин: належне повідомлення позивача про час та місце розгляду справи та його повторна, тобто двічі поспіль, неявка у судове засідання у призначений для розгляду справи час без поважних на те причин або неповідомлення ним причин неявки.
Так, матеріалами справи встановлено, що заяву про перегляд заочного рішення позивач подав до суду 15.09.2021 року ( а.с.194, т.1). 
Ухвалою судді від 27 вересня 2021 року заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за заявою ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення по цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, призначено по справі судове засідання на 07 жовтня 2021 року.
07 жовтня 2021 року розгляд справи відкладено на 28 жовтня 2021 року в зв`язку з перебуванням судді у відрядженні.
28 жовтня 2021 року розгляд справи відкладено на 01 грудня 2021 року у зв`язку з неявкою заявника ОСОБА_1 , ухвалою суду від 28 жовтня 2021 року визнано обов`язковою явку в судове засідання заявника ОСОБА_1 
01 грудня 2021 року заявник ОСОБА_1 , будучи повідомленим належним чином про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, у зв`язку з чим розгляд справи відкладено на 11 січня 2022 року.
04 січня 2022 року заявник ОСОБА_1 відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення отримав судову повістку на 11.01.2022 року та ухвалу суду від 28.10.2021 року про обов`язкову явку в судове засідання (а.с.2, т.2).
11 січня 2022 року розгляд справи було відкладено на 02 лютого 2022 року в зв`язку з перебуванням судді у відпустці.
22 січня 2022 року заявник ОСОБА_1 відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення отримав судову повістку на 02.02.2022 року (а.с. 4).
У заяві про перегляд заочного рішення заявник ОСОБА_1 просив здійснити розгляд його заяви про перегляд заочного рішення без участі відповідача (а.с.196, т.1).
Матеріали справи також містять пояснення ОСОБА_1 від 30.11.2021 по суті поданої заяви, до яких додані копії візи та закордонного паспорта (а.с.221-223, т.1).
На а.с.224, т.1 справи наявний поштовий конверт, в якому міститься судова повістка про виклик заявника на 01.12.2021 та копія ухвали суду від 28.10.2021 про обов`язкову участь заявника в судовому засіданні, який був повернутий поштовим відділенням 19.11.21 року на адресу суду першої інстанції з відміткою про невручення поштового відправлення адресату, з причин відсутності адресата за вказаною адресою, що підтверджує доводи ОСОБА_1 про його необізнаність щодо судового засідання, призначеного на 01.12.2021 та неотримання своєчасно ухвали суду про обов`язкову участь в судовому засіданні.
Обізнаність заявника про судове засідання, призначене на 02 лютого 2022 року підтверджена рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.4, т.2).
Отже, доводи апеляційної скарги заявника про його необізнаність щодо визнання судом його явки обов`язковою та неналежного повідомлення про день, час та місце розгляду справи - 01.12.2021 підтверджені наявними у справі доказами, тому, зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає, що висновки суду не відповідають обставинам справи, суд порушив право заявника на доступ до правосуддя, закріплене в статті 6 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства України, ухвала суду першої інстанції постановлена з порушенням норм процесуального права і підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для вирішення питання відповідно до вимог ЦПК України, а саме згідно до ст.379 ЦПК України.
Керуючись статтями 367, 369, 379, 381-384 ЦПК України, Дніпровський апеляційний суд, 
ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 задовольнити.
Ухвалу Красноармійського міськрайонногосуду Донецької області від 02 лютого 2022 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 02 жовтня 2023 року.

Головуючий:

Судді: