Справа № 136/2018/22
Провадження № 22-ц/801/1245/2023
Категорія: 36
Головуючий у суді 1-ї інстанції Шпортун С. В.
Доповідач:Ковальчук О. В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2023 року	Справа № 136/2018/22	м. Вінниця	

       Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого Ковальчука О.В.,
суддів Берегового О.Ю., Якименко М.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Вінницягаз" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги розподілу природного газу,
за апеляційною скаргою   ОСОБА_1 на рішення Липовецького районного суду Вінницької області, ухвалене у цій справі 28 квітня 2023 року в м. Липовець суддею цього суду Шпортун С.В., дата складення повного тексту невідома,

В С Т А Н О В И В:

В грудні 2022 року Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Вінницягаз» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послугу розподілу природного газу, мотивувавши його тим, що воно здійснює розподіл природного газу споживачам в межах території Вінницької області на підставі ліцензії виданої постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 19.06.2017 за № 811 Про видачу ліцензії на розподіл природного газу ПАТ «ВІННИЦЯГАЗ» (зі змінами, що вносилися постановами НКРЕКП від 11.06.2019 № 1025, від 07.10.2020 № 1842).
Таким чином, Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Вінницягаз» є оператором газорозподільної системи, що надає послугу розподілу природного газу в межах зони ліцензійної діяльності, а відтак є надавачем комунальних послуг в розумінні законів України «Про житлово-комунальні послуги» та «Про ринок природного газу».
ОСОБА_1 є споживачем та отримувачем послуги з розподілу природного газу в розумінні Законів України «Про ринок природного газу» та «Про житлово-комунальні послуги», оскільки його будинок (об`єкт споживання) за адресою: АДРЕСА_1 газифікований та приєднаний до газорозподільної системи Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Вінницягаз», в зв`язку із чим в Автоматизованій системі обліку споживання і розрахунків (бази даних абонентів) на нього відкритий особовий рахунок № НОМЕР_1 . Він здійснює фактичний відбір газу (що підтверджується зміною показників лічильника по рахунку № НОМЕР_1 , відображеному у сформованому фінансовому стані), також він частково сплачував кошти за отриману послугу розподілу природного газу.
А відтак, відповідач здійснюючи зазначені вище дії, приєднався до умов договору розподілу природного газу – акцептував договір, зміст якого розміщений на офіційному веб-сайті позивача та відповідає Типовому договору розподілу природного газу та обов`язковий до виконання всіма суб`єктами ринку природного газу (зокрема і побутовими споживачами).
Позивач стверджував, що він належним чином виконав умови зобов`язання, тоді як відповідач в порушення умов договору не вносить своєчасно плату за отримані послуги у повному обсязі, внаслідок чого за період з січня 2021 року по листопад 2022 року він допустив заборгованість в розмірі 2787,45 гривень, які в добровільному порядку не погашає, а тому позивач просив стягнути з нього цю суму, а також витрати за оплату судового збору в розмірі 2 481,00 гривень.
Рішенням Липовецького районного суду Вінницької області від 28 квітня 2023 року позовні вимоги задоволено в повному обсязі.
Не погодившись із ухваленим рішенням, ОСОБА_1 , посилаючись на порушення норм процесуального права та невірне застосування норм матеріального права, в апеляційній скарзі просить оскаржуване рішення скасувати та постановити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.
Апеляційна скарга мотивована тим, що на думку апелянта в порушення ч. 1 ст. 81 ЦПК України, позивач не надав жодного доказу того, що у нього в межах м. Липовець Вінницького району Вінницької області (колишнього Липовецького району Вінницької області) на законних підставах перебуває газорозподільна система, володіючи якою позивач надав послуги з постачання апелянту природного газу, а також те, що він підключений до даної газорозподільної системи, яка на законних підставах перебуває у власності чи користуванні позивача Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Вінницягаз».
У поданому на апеляційну скаргу відзиві позивач зазначив, що подана апеляційна скарга відповідача не підлягає задоволенню, оскільки її доводи є безпідставними та необгрунтованими, а рішення суду першої інстанції ухвалене у відповідності до вимог чинного законодавства України.
Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Апеляційний суд, згідно з вимогами ст. 367 ЦПК України, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду без змін з огляду на таке.
Статтею 375 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно з положеннями ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 19.06.2017 за № 811 Про видачу ліцензії на розподіл природного газу ПАТ «ВІННИЦЯГАЗ» (зі змінами, що вносилися постановами НКРЕКП від 11.06.2019 № 1025, від 07.10.2020 № 1842) видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з розподілу природного газу в межах території Вінницької області, крім сіл Якушинці і Зарванці Вінницького району, смт. Кирнасівка, сіл Одая, Нестерварка, Федьківка, Дранка, Тиманівка, Клебань, Копіївка, хутір Марково Тульчинського району, сіл Пилипи-Борівські, Калинка Томашпільського району, сіл Сокіл, Моївка, Борівка, хутір Грабовець Чернівецького району, села Махаринці Козятинського району, сіл Бухни, Морозівка Погребищенського району, а також території м. Гайворон Кіровоградської області, де знаходиться газорозподільна система, що перебуває у власності, господарському віданні, користуванні чи експлуатації Акціонерного товариства «Оператор газорозподільчої системи «Вінницягаз». 
Підпунктом 1.2.1. пункту 1.2 (Правонаступництво Товариства) розділу І Статуту Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Вінницягаз», затвердженого Загальними зборами акціонерів Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Вінницягаз», Протокол загальних зборів акціонерів ПАТ «Вінницягаз» № 1 від 19 березня 2019 р. визначено, що Товариство є правонаступником всіх прав та обов`язків Державного підприємства по газопостачанню та газифікації «Вінницягаз», Відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Вінницягаз», Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Вінницягаз».
Згідно з Витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, основним видом економічної діяльності Акціонерного товариства «Оператор Газорозподільних систем «Вінницягаз» є – п. 35.22 розподілення газоподібного палива через місцеві (локальні) трубопроводи.
Отже Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Вінницягаз» є суб`єктом господарської діяльності з розподілу природного газу в межах території Вінницької області, у тому числі м. Липовець.
Також судом встановлено, що на ім`я відповідача ОСОБА_1 , як побутового споживача послуг з розподілу природного газу, відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_2 та присвоєний ЕІС-код № 56XM01D782254890, що підтверджується довідкою про фінансовий стан.
Відповідно до наведеного у фінансовій довідці розрахунку, відповідач станом на листопад 2022 року включно має заборгованість перед позивачем в розмірі 2787,45 грн., який містить інформацію (відомості) про особу відповідача, адресу газифікованого об`єкта, обсяги споживання природного газу споживачем та здійснення оплати наданих послуг.
Відповідно до довідки про фактичний обсяг споживання природного газу по о/р №0100401572 ( ОСОБА_1 ), який охоплює період з 01 жовтня 2019 року по 30 вересня 2020 року визначено обсяги спожитого відповідачем газу.
Стаття 526 ЦК України передбачає, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Стаття 629 ЦК України встановлює обов`язковість договору.
Згідно з частиною першою статті 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.
Відповідно до частини першої статті 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.
Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням.
Таким чином, правовідношення, в якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням.
Відповідно до пункту 22 розділу ІІ Правил постачання природного газу, побутовий споживач зобов`язаний забезпечувати своєчасну та повну оплату вартості природного газу, згідно з умовами договору.
Пунктом 2.1 Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам визначено, що постачальник зобов`язується постачати природний газ споживачу в необхідних для споживача об`ємах (обсягах), а споживач зобов`язується своєчасно сплачувати постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені цим договором.
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст. 611 ч. 1 ЦК України).
Пункт 2 розділу ІІІ Правил постачання природного газу передбачає, що постачання природного газу побутовому споживачу здійснюється на підставі договору, що укладається між ним та постачальником на умовах типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого Регулятором, які є однаковими для всіх побутових споживачів України. За договором постачання природного газу постачальник зобов`язаний поставити побутовому споживачу природний газ у необхідних для нього об`ємах (обсягах), а побутовий споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені договором. Договір постачання природного газу побутовим споживачам укладається з урахуванням статей 633, 634, 641 та 642 ЦК України, шляхом заявочного приєднання побутового споживача до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам, що розміщений на офіційному веб-сайті Регулятора та постачальника і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору.
За відсутності зауважень до персоніфікованих даних у заяві-приєднанні та її змісту побутовий споживач зобов`язаний підписати заяву-приєднання та повернути один її примірник постачальнику. Якщо споживач не повернув постачальнику заяву-приєднання, фактом згоди споживача про приєднання до умов договору (акцептування заяви-приєднання) є сплачений споживачем рахунок (квитанція) постачальника за поставлений природний газ, а щодо постачальника із спеціальними обов`язками - і факт фактичного споживання природного газу після офіційного опублікування договору таким постачальником відповідно до вимог цих Правил, що має підтверджуватися документально, за умови, що у споживача відсутній інший діючий постачальник (п. 4 розділу ІІІ Правил постачання природного газу).
Згідно ст. 5 Закону України «Про житлово комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг належить: 2) комунальні послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.
Відповідно до ст. 20 ч. 3 п. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.
Під час розгляду справи про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги визначальним є встановлення факту надання обслуговуючою організацією (позивачем) житлово-комунальних послуг особам, які є їх споживачами (відповідачу, відповідачам), та правильність нарахування заборгованості за житлово-комунальні послуги згідно з чинними тарифами.
Такі висновки викладені в постанові Верховного Суду від 14 лютого 2018 року у справі № 638/11589/15-ц.
Згідно ст. 625 ч. 2 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
На підставі викладеного та встановлених у справі обставин, зокрема виконання Акціонерним товариством «Оператор газорозподільної системи «Вінницягаз» своїх зобов`язань по розподілу природного газу ОСОБА_1 , проте невиконання останнім зобов`язання щодо належної і своєчасної оплати цих послуг, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що між позивачем та відповідачем наявні фактичні договірні відносини і відповідач своїх зобов`язань за ними не виконав та не оплатив послуги розподілу природного газу, чим порушив умови договору.
Доводи апеляційної скарги про те, що в порушення ч. 1 ст. 81 ЦПК України, позивач не надав жодного доказу, що у Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Вінницягаз» в межах м. Липовець Вінницького району Вінницької області (колишнього Липовецького району Вінницької області) на законних підставах перебуває газорозподільна система, володіючи якою позивач надав послуги з постачання йому природного газу спростовується тим, що Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Вінницягаз» здійснює розподіл природного газу споживачам в межах території Вінницької області на підставі ліцензією виданої постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 19.06.2017 року № 811 Про видачу ліцензії на розподіл природного газу ПАТ «ВІННИЦЯГАЗ» (зі змінами, що вносилися постановами НКРЕКП від 11.06.2019 № 1025, від 07.10.2020 № 1842).
Посилання апелянта на те, що позивач не надав доказів, що він підключений до газорозподільної системи, спростовується документально-підтвердженим споживанням природного газу ОСОБА_1 , а саме помісячні показання лічильника газу, відображені в доданій виписці з фінансового стану по його особовому рахунку (а.с.9), а також довідкою фактичного обсягу споживання природного газу по особовому рахунку № НОМЕР_1 останнього (а.с.10).
Всі інші доводи апеляційної скарги фактично зводяться до іншої оцінки доказів, ніж зроблена судом першої інстанції, однак висновків суду не спростовують, а тому відхиляються.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не дають підстав для висновку про незаконність чи необґрунтованість оскаржуваного рішення, тому відповідно до положень ст. 375 ЦПК України апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст.367,374,375,382 - 384,389 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Липовецького районного суду Вінницької області від 28 квітня 2023 року – без змін.
Постанова набирає законної сили із дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.
Головуючий                                                          О.В. Ковальчук
Судді:                                                          О.Ю. Береговий
                                                                        М.М. Якименко