ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"01" серпня 2023 р.           Справа№ 910/21609/21
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Кравчука Г.А.
суддів:            Козир Т.П. 
          Коробенка Г.П. 
 
при секретарі судового засідання Нагулко А.Л.
за участю представників сторін:
від позивача: не з`явився 
від відповідача: Єрьомічева А.В., адвокат,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Донецька залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця"
на рішення Господарського суду міста Києва від 25.10.2022
у справі № 910/21609/21 (суддя Плотницька Н.Б.)
за позовом Приватного акціонерного товариства "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча"
до Акціонерного товариства "Українська залізниця"
про стягнення 417 515,70 грн,
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст і підстави позовних вимог.
У грудні 2021 року Приватне акціонерне товариство "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" (далі - АТ "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча", позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства "Українська залізниця" (далі - АТ "Українська залізниця", відповідач) про стягнення 417 515,70 грн штрафу за прострочення доставки вантажу.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що в порушення норм чинного законодавства України відповідач протягом вересня 2021 року на підставі залізничних накладних здійснив позивачу доставку вантажу залізничним транспортом з простроченням термінів, що стало підставою для нарахування штрафу.
Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 25.10.2022 у справі №910/21609/21 позов задоволено частково.
Присуджено до стягнення з АТ "Українська залізниця" на користь АТ "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" штраф в розмірі 294  555,20 грн, витрати по сплаті судового збору в розмірі 4  418,33 грн та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6  308,64 грн.
В іншій частині заявлених позовних вимог відмовлено.
Обґрунтовуючи ухвалене у даній справі рішення, суд першої інстанції встановив обставини несвоєчасної доставки відповідачем переданого йому позивачем для перевезення вантажу та, відповідно, порушення норм статті 41 Статуту залізниць України та Правил обчислення термінів доставки вантажів (ст. 41, 116 Статуту), затверджених наказом Міністерства транспорту України 21.11.2000 № 644, що, в свою чергу, є підставою для нарахування відповідачу штрафу відповідно до вимог статті 116 Статуту залізниць.
Оцінивши подані сторонами докази, перевіривши наданий позивачем розрахунок за спірними залізничними накладними по кожному вагону окремо, з урахуванням відстані перевезення, дат приймання вантажу до відправлення та дат прибуття вантажу на станцію призначення, взявши до уваги заперечення відповідача з поданим контррозрахунком, суд першої інстанції дійшов висновку, що обґрунтованим, документально підтвердженим та арифметично правильним слід визнати штраф за порушення відповідачем правил перевезення вантажу у розмірі 294 555,20 грн. У зв`язку з чим, заявлені позивачем вимоги про стягнення з відповідача штрафу задоволені судом першої інстанції частково.
Крім того, суд першої інстанції відмовив відповідачу у задоволенні клопотання про зменшення заявленого до стягнення штрафу.
Також, визнавши доведеною суму витрат позивача на професійну правничу допомогу в розмірі 8 942,15 грн, враховуючи часткове задоволення позовних вимог та пропорційність стягнення судових витрат у відповідності до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, суд першої інстанції стягнув з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу в сумі 6 308,64 грн.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів.
Не погоджуючись із прийнятим рішенням, 29.11.2022 АТ "Українська залізниця" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 25.10.2022 у справі №910/21609/21 в частині стягнення 7 362,90 грн за накладною 41373994 та зменшити суму штрафу до 287 192,30 грн; здійснити перерозподіл судових витрат.
Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги відповідач зазначає, що судом першої інстанції не було враховано наявності судового рішення в іншій справі №910/1832/22, згідно якого АТ "Українська залізниця" звільнена від відповідальності за затримку вагона № 68824937 за накладною 41373994 від 05.09.2021, оскільки прострочення сталося з вини вантажовідправника - ТОВ "Пром Транс" у зв`язку з затримкою вагона для проведення ремонтних робіт та комерційних операцій.
Також до апеляційної скарги додано клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення, яке обґрунтовано тим, що представництво інтересів у справі здійснює Регіональна філія "Донецька залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця", місцезнаходження якої було місто Лиман Донецької області.
Так з 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 №2102-ІХ, було введено в Україні воєнний стан. Бойові дії проходили з початку введення воєнного стану у тому числі і в Донецькій області у місті Лиман, що є загальновідомим фактом. Вказані вище обставини значно ускладнили роботу працівників філії. Також скаржник зазначив, що ознайомився з повним текстом оскаржуваного рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень 10.11.2022.
Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті. 
Відповідно до Витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.11.2022 справу №910/21609/21 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючого судді (судді-доповідача) Попікової О.В., суддів: Євсікова О.О. та Корсака В.А.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 14.12.2022 витребувано з Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/21609/21; відкладено розгляд питання про відкриття чи відмову у відкритті апеляційного провадження, повернення без розгляду апеляційної скарги або залишення апеляційної скарги без руху за апеляційною скаргою АТ "Українська залізниця" на рішення Господарського суду міста Києва від 25.10.2022 у справі №910/21609/21 до надходження до Північного апеляційного господарського суду матеріалів справи.
09.01.2023 матеріали справи № 910/21609/21 надійшли до Північного апеляційного господарського суду.
Розпорядженням керівника апарату Північного апеляційного господарського суду від 24.01.2023 призначено повторний автоматизований розподіл справи у зв`язку з обранням головуючого судді (судді-доповідача) Попікової О.В. членом Вищої ради правосуддя.
Відповідно до Витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.01.2023 справу № 910/21609/21 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді (судді-доповідача) Кравчука Г.А., суддів Коробенка Г.П., Козир Т.П.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 13.02.2023 відмовлено у задоволенні клопотання АТ "Українська залізниця" про звільнення від сплати судового збору за подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду міста Києва від 25.10.2022 у справі № 910/21609/21; апеляційну скаргу АТ "Українська залізниця" на рішення суду першої інстанції у даній справі залишено без руху на підставі частини 2 статті 260 Господарського процесуального кодексу України; надано скаржнику десять днів з дня вручення даної ухвали для усунення недоліків апеляційної скарги.
Як вбачається з матеріалів справи, ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 13.02.2023 було отримано скаржником 20.02.2023.
На виконання вимог ухвали суду, скаржником 28.02.2023 подано заяву про усунення недоліків апеляційної скарги, до якої додано платіжне доручення про сплату судового збору у розмірі 3 405,00 грн.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 13.03.2023 задоволено клопотання АТ "Українська залізниця" про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 25.10.2022 у справі №910/21609/21; відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою відповідача на рішення суду першої інстанції у даній справі, розгляд справи призначено на 27.04.2023 о 10 год 00 хв, запропоновано учасникам справи вчинити процесуальні дії в установлені судом апеляційної інстанції строки.
З огляду на відсутність в матеріалах справи відомостей щодо належного повідомлення позивача про дату, час і місце судового засідання, ухвалою Північного апеляційного господарського суду розгляд апеляційної скарги АТ "Українська залізниця" на рішення Господарського суду міста Києва від 25.10.2022 у даній справі відкладено на 23.05.2023 о 10 год 15 хв.
Однак, у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю судді Козир Т.П. з 15.05.2023 по 25.05.2023, судове засідання у призначений час не відбулось.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду розгляд апеляційної скарги АТ "Українська залізниця" на рішення Господарського суду міста Києва від 25.10.2022 у справі № 910/21609/21 призначено на 29.06.2023 о 10 год 40 хв.
У судовому засіданні  29.06.2023 заяву представника відповідача про відкладення розгляду справи задоволено, розгляд апеляційної скарги АТ "Українська залізниця" на рішення Господарського суду міста Києва від 25.10.2022 у справі № 910/21609/21 відкладено на 01.08.2023 о 10 год 15 хв, про що постановлено відповідну ухвалу.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 31.07.2023 задоволено заяву представника АТ "Українська залізниця" адвоката Єрьомичевої А.В. про її участь у судовому засіданні, призначеному на 01.08.2023 о 10 год 15 хв, в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.
Позиція інших учасників справи.
Позивач правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався, що відповідно до вимог частини 3 статті 263 Господарського процесуального кодексу України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Явка представників сторін.
У судове засідання 01.08.2023 з`явився представник відповідача (у режимі відеоконференції), представник позивача не з`явився, про поважність причин нез`явлення свого повноважного представника позивач апеляційний господарський суд не повідомив, будь-яких заяв або клопотань з цього приводу до суду не надійшло.
Колегія суддів апеляційного господарського суду звертає увагу на те, що учасники у справі належним чином повідомлені про дату, час і місце проведення судового засідання, що підтверджується наявними в матеріалах справи повідомленнями.
За приписами частини 1 статті 43 Господарського процесуального кодексу України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами.
Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
У рішенні від 03.04.2008 у справі "Пономарьов проти України" Європейський суд з прав людини зробив, зокрема, висновок про те, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.
Передбачене частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" (Alimentaria Sanders S. A. v. Spain") від 07.07.1989).
Оскільки явка представників у судове засідання не була визнана обов`язковою, а також враховуючи те, що судочинство здійснюється, серед іншого, на засадах рівності та змагальності сторін і учасники судового провадження на власний розсуд користуються наданими їм процесуальними правами, зокрема, правом на участь у судовому засіданні, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про можливість здійснення розгляду апеляційної скарги у даній справі за відсутності представника позивача.
Представник відповідача у судовому засіданні 01.08.2023 підтримав вимоги апеляційної скарги, просив суд апеляційної інстанції її задовольнити, рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині скасувати, прийняти у цій частині нове рішення про відмову задоволенні позову щодо стягнення штрафу в сумі 7 362,90грн за накладною №41373994.
Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції.
Як убачається з матеріалів справи, протягом вересня 2021 року АТ "Українська залізниця" на адресу АТ "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" здійснила доставку вантажів (сировини для металургійного виробництва), що підтверджується залізничними накладними: №№ 38659702, 38659843, 40595894, 40595902, 40595910, 40728800, 40745390, 40745424, 40745630, 40756207, 40786634, 40798050, 40798068, 40810665, 40813503, 40813651, 40829459, 40829475, 40859670, 40859688, 40859704, 40859712, 40873945, 40879546, 40893703, 40900193, 40900201, 40967978, 40972200, 40972218, 40975542, 41008053, 41013632, 41065095, 41065103, 41119173, 41169327, 41174582, 41186834, 41186859, 41186867, 41186875, 41191610, 41191628, 41212911, 41215674, 41215682, 41235227, 41280686, 41295585, 41295593, 41336983, 41361809, 41371287, 41373994, 41431206, 41451311, 41451337, 41457326, 41459165, 41485012, 41490962, 41491515, 41492513, 41492521, 41492539, 41494477, 41495599, 41498452, 41498635, 41500232, 41564089, 41564105, 41569633, 41569641, 41569658, 41569674, 41569682, 41569708, 41569724, 41569757, 41569765, 41569773, 41569781, 41569807, 41569815, 41573486, 41573494, 41573510, 41573536, 41573551, 41573627, 41573643, 41584723, 41584749, 41584756, 41584855, 41584939, 41584947, 41584988, 41584996, 41600305, 41600313, 41601352, 41602426, 41609181, 41632712, 41641820, 41641861, 41648676, 41652090, 41660960, 41660978, 41670100, 41670134, 41670142, 41700295, 41700394, 41763566, 41763574, 41773912, 41773938, 41782053, 41782137, 41787060, 41787078, 41787086, 41829045, 41830886, 41840026, 41841370, 41842691, 41842709, 41842717, 41842725, 41842733, 41842741, 41842758, 41842766, 41842774, 41843376, 41843384, 41857517, 41857533, 41862012, 41866872, 41866880, 41866898, 41866955, 41875634, 41879974, 41879982, 41879990, 41881657, 41881665, 41881673, 41881681, 41881699, 41881707, 41881715, 41881723, 41881749, 41881756, 41881764, 41881772, 41881780, 41881798, 41881806, 41881814, 41881822, 41881830, 41889221, 41894478, 41894593, 41894601, 41894619, 41894627, 41894643, 41920174, 41920190, 41920208, 41947672, 41947680, 41947706, 41950262, 41950304, 41950312, 41950320, 41950338, 42010041, 42016147, 43263870, 43263953, 43273358, 43274356, 43296748, 43296797, 43337211, 43337245, 43376862, 43376888, 43393156.
Змістом вказаних залізничних накладних, копії яких долучені позивачем до позовної заяви, підтверджується, що одержувачем вантажу за ними є позивач; накладні містять відомості про відправників, дати відправлення вантажу та дати прибуття вантажу у відповідних вагонах; розмір провізної плати та відстань перевезення вантажу.
У позовній заяві позивач вказав, що відповідачем всупереч положенням Правил обчислення термінів доставки вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 №644 (зі змінами), зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 за №865/5086 (далі - Правила обчислення термінів доставки вантажів), прострочено терміни доставки вантажу за всіма переліченими залізничними накладними, що підтверджується календарними штемпелями станції у відповідній графі накладних про оформлення видачі вантажу позивачу.
За допущення прострочення термінів доставки вантажу у відповідності до вимог статей 41, 116 Статуту залізниць України позивачем здійснено нарахування відповідачу штрафу в загальній сумі 417 515,70грн, стягнення яких було предметом позову, поданого до суду першої інстанції.
Відповідно до розрахунку позивача, до вказаної суми штрафу також входив штраф, обчислений у розмірі 30% від провізної плати за накладною №41373994 (вагон № 68824937) в сумі 7 362,90 грн (позиція 55 розрахунку позивача) за наднормативний термін доставки вантажу у 5 діб. 
Заперечуючи проти заявлених позовних вимог у повному обсязі, у відзиві на позов відповідач зазначив, що заявлена до стягнення позивачем сума штрафу не відповідає розрахованій через АРМ ПТД, оскільки по 125 перевізних документах (залізничних накладних) підстави для нарахування штрафу відсутні або сума штрафу є завищеною і лише за 77 накладними нарахована позивачем сума штрафу відповідає розрахованій через АРМ ПТД.
Так, розрахована сума штрафу за несвоєчасну доставку вантажів через АРМ ПТД за переліченими у позовній заяві накладними (202 одиниці) склала 294 555,20 грн, тобто відповідно до позиції відповідача заявлена до стягнення позивачем сума штрафу за несвоєчасну доставку вантажів завищена на 122  960,50 грн. На підтвердження своїх заперечень відповідач надав контррозрахунки суми штрафу за несвоєчасну доставку вантажу відповідно до АРМ ПТД (пронумеровані як додатки 1, 2, 3, 4, 5 до розрахунку заявленої позивачем суми штрафу за позовної заяви №09/89). 
Крім того, відповідач у відзиві на позов зазначив, що при обчисленні строків доставки вантажу позивачем помилково не взято до уваги інформацію, внесену до графи 49 відповідних залізничних накладних про складання актів загальної форми про подовження терміну доставки вантажу.
Суд першої інстанції встановивши, що вантаж, який прямував за спірними залізничними накладними, відповідачем доставлено та видано вантажоодержувачу (позивачу) вже після закінчення встановленого терміну доставки, про що свідчать календарні штемпелі прибуття вантажу у графі 51 та видачі вантажу у графі 52, дійшов висновку про допущення відповідачем прострочення доставки вантажу.
Проте, оцінивши надані сторонами докази, перевіривши розрахунки за спірними залізничними накладними по кожному вагону окремо, з урахуванням відстані перевезення, дат приймання вантажу до відправлення та дат прибуття вантажу на станцію призначення, суд першої інстанції задовольнив позовні вимоги позивача частково, у розмірі 294 555, 20 грн. У стягненні штрафу за несвоєчасну доставку вантажу в розмірі 122 960,50 грн (417 515,70 грн - 294 555,20 грн) оскаржуваним рішенням суд першої інстанції відмовив. 
Розмір штрафу як в частині задоволених позовних вимог, так і у відмовленій частині відповідає розрахунку, поданому відповідачем.
Водночас, суд першої інстанції відмовив відповідачу у задоволенні клопотання про зменшення заявленого до стягнення штрафу та здійснив розподіл судових витрат у відповідності до приписів статті 129 Господарського процесуального кодексу України пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови.
Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші угоди.
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору (статті 626 Цивільного кодексу України).
Згідно зі статтею 908 Цивільного кодексу України перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення.
Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.
Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.
Відповідно до частини 1 статті 307 Господарського кодексу України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.
За змістом статті 307 Господарського кодексу України та статті 909 Цивільного кодексу України договір перевезення вантажу укладається в письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складанням перевізного документа (транспортної накладної, коносамента тощо) відповідно до вимог законодавства. Перевізники зобов`язані забезпечувати вантажовідправників бланками перевізних документів згідно з правилами здійснення відповідних перевезень.
Статтею 6 Статуту залізниць України визначено, що накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором на заставу вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.
У відповідності до зазначених норм судом першої інстанції правильно встановлено, що безпосереднє перевезення вантажу, що підтверджується вище вказаними залізничними накладними свідчить про виникнення між сторонами прав та обов`язків за договором перевезення.
За приписами частини 1 статті 919 Цивільного кодексу України перевізник зобов`язаний доставити вантаж, пасажира, багаж, пошту до пункту призначення у строк, встановлений договором, якщо інший строк не встановлений транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них, а в разі відсутності таких строків - у розумний строк.
Відповідно до частини 1 статті 313 Господарського кодексу України перевізник зобов`язаний доставити вантаж до пункту призначення у строк, передбачений транспортними кодексами, статутами чи правилами. Якщо строк доставки вантажів у зазначеному порядку не встановлено, сторони мають право встановити цей строк у договорі.
Отже, при здійсненні перевезень вантажів залізничним транспортом на підставі договорів перевезення, укладених із суб`єктами господарювання - замовниками, залізниця, як перевізник, несе відповідальність за неналежне виконання договірних зобов`язань в порядку, визначеному Статутом залізниць України, та відповідає перед контрагентами за допущені нею прострочення у доставці вантажів до станції призначення в порядку, визначеному транспортним статутом на залізниці.
Статтею 41 Статуту залізниць України передбачено, що залізниці зобов`язані доставити вантажі за призначенням в установлені терміни. Терміни доставки вантажів і правила обчислення термінів доставки вантажів встановлюються Правилами, виходячи з технічних можливостей залізниць. Обчислення терміну доставки починається з 24-ої години дати приймання вантажу до перевезення. Вантаж вважається доставленим вчасно, якщо на станції призначення він вивантажений засобами залізниці, про що повідомлено одержувача, або якщо вагон (контейнер) з вантажем подано під вивантаження засобами одержувача до закінчення встановленого терміну доставки. У разі затримки подачі вагонів (контейнерів) під вивантаження внаслідок зайнятості вантажного фронту або з інших причин, залежних від одержувачів, вантаж вважається доставленим вчасно, якщо він прибув на станцію призначення до закінчення встановленого терміну доставки.
У пункті 1.1 Правил обчислення термінів доставки вантажів, визначено терміни, в які залізниці зобов`язані доставляти вантажі за призначенням, зокрема, відповідно до підпункту 1.1.1 у разі перевезення вантажною швидкістю: маршрутними відправками; вагонними відправками та відправками у великотоннажних контейнерах; дрібними відправками та відправками в середньотонажних контейнерах, терміни доставки вантажу обчислюються виходячи з 1 (однієї) доби на кожні повні та неповні 320 км щодо маршрутних відправок, та 1 доба за кожні повні та неповні 200 км щодо вагонних відправок.
Відповідно до пункту 1.2 Правил обчислення термінів доставки вантажів термін доставки вантажу визначається, виходячи з відстані, за яку обчислюється провізна плата. Обчислення терміну доставки починається з 24-ї години дати приймання вантажу до перевезення, зазначеної в перевізних документах (пункт 2.1 Правил термінів доставки вантажів).
Згідно з пунктом 2.4 Правил обчислення термінів доставки вантажів терміни доставки вантажів, які обчислюються згідно з пунктом 1, збільшуються на одну добу на операції, пов`язані з відправленням і прибуттям вантажу.
У відповідності до пункту 2.9 Правил обчислення термінів доставки вантажів у разі затримки вантажу в процесі перевезення термін доставки збільшується на термін: виконання митних та інших адміністративних правил; тимчасової перерви в перевезенні, яка трапилася не з вини залізниці; необхідний для ветеринарного огляду та напування тварин; вивантаження зайвої маси, виправлення навантаження або упаковки, а також на перевантаження, які трапилися з вини відправника; інших затримок, які трапились з вини відправника чи одержувача.
Про причини затримки вантажу, які дають право залізниці на збільшення терміну доставки, та тривалість цієї затримки повинна бути зроблена відмітка в перевізних документах, яка завіряється підписом працівника станції.
Вантаж вважається доставленим вчасно, якщо на станції призначення він вивантажений засобами залізниці, про що повідомлено одержувача, або якщо вагон (контейнер) з вантажем подано під вивантаження засобами одержувача до закінчення встановленого терміну доставки (пункт 2.10 Правил обчислення термінів доставки вантажів).
За приписами пункту 8 Правил видачі вантажів (ст. 35, 42, 46, 47, 48, 52, 53 Статуту), затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 №644 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 за №862/5083 (далі - Правила видачі вантажів) після проведення розрахунків за перевезення вантажу, оформленого накладною у паперовому вигляді, накладна видається одержувачу під розписку в примірнику накладної, що залишається у залізниці. Оформлення видачі вантажу, що прибув з електронною накладною (із накладенням електронного цифрового підпису), здійснюється згідно з додатком 3 до Правил оформлення перевізних документів. При цьому в разі потреби накладна видається одержувачу в паперовому вигляді. Датою фактичної видачі вантажу вважається дата його вивозу з території станції в разі вивантаження засобами залізниці або дата подачі вагона під вивантаження, якщо воно здійснюється одержувачем на місцях загального або незагального користування.
Відповідно до статті 116 Статуту залізниць України за несвоєчасну доставку вантажів і порожніх вагонів, що належать підприємствам, організаціям, установам, громадянам-суб`єктам підприємницької діяльності або орендовані ними, залізниця сплачує одержувачу штраф (якщо не доведе, що прострочення сталося не з її вини) у розмірі: 1) 10 відсотків провізної плати - за прострочення на дві доби; 2) 20 відсотків провізної плати - за прострочення на три доби; 3) 30 відсотків провізної плати - за прострочення на чотири і більше діб.
Зазначений штраф не сплачується, якщо вантаж не було вивезено одержувачем із станції впродовж доби після одержання повідомлення про прибуття вантажу або якщо в цей же термін одержувач не розкредитує перевізні документи на вантаж, що прибув.
Згідно з пунктом 1.2 Правил розрахунків за перевезення вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644, плата за перевезення вантажу вноситься відправником під час оформлення перевезення. Плата може вноситися іншим платником, з яким залізницею укладено договір.
Тобто, сума штрафу за несвоєчасну доставку вантажу залізницею обчислюється, виходячи із даних щодо суми провізної плати, зазначеної у конкретній залізничній накладній (графа 31), на підставі якої здійснювалося перевезення вантажу залізничним транспортом, що узгоджується з приписами частини 3 статті 313 Господарського кодексу України, статей 6, 23 Статуту залізниць України, пункту 1.2 Правил оформлення перевізних документів, пункту 1.2. Правил обчислення термінів доставки вантажів. 
Подібний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 21.02.2020 у справі №910/1524/19.
В силу приписів частини 1 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Предметом апеляційного оскарження у даній справі є рішення суду першої інстанції щодо стягнення з відповідача на користь позивача штрафу за несвоєчасну доставку вантажу в розмірі 7 362,90 грн за накладною №41373994. Відповідач просить зменшити суму штрафу стягнуту за оскаржуваним рішенням з 294 555,20 грн до 287 192,30 грн.
Мотивуючи зазначені вимоги апеляційної скарги, відповідач посилається на те, що суд першої інстанції ухвалив у цій частині рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, не в повній мірі з`ясував обставини та не дослідив докази, що мають значення для справи.
Зокрема, апелянт вважає, що суд першої інстанції не врахував наявності обставин, відповідно до яких АТ "Українська залізниця" звільнена від відповідальності за затримку вантажу по накладній №41373994, оскільки прострочення терміну доставки вантажу сталося з вини вантажовідправника - ТОВ "Пром Транс", термін доставки за вказаною накладною продовжено на 6 діб. Так, аргументуючи вказані доводи, відповідач посилається на те, що вагон №68824937 знаходився в ремонті з 06.09.2021 по 11.09.2021 з вини вантажовідправника - ТОВ "Пром Транс", що підтверджується складеними працівниками станції ім. Т. Шевченка Одеської залізниці: повідомленням форми ВУ-23М №3918, актом загальної форми ГУ-23 №1405т від 06.09.2021, повідомленням форми ВУ-36-М від 11.09.2021(із внесенням відмітки у графу 49 накладної №41373994), актами загальної форми ГУ-23 №№6214, 6256, відомістю плати за користування вагонами ГУ-46 № 13099022р, накопичувальною карткою форми ФДУ-92 №13091058. При цьому, копій зазначених документів скаржник до суду апеляційної інстанції не надав, в матеріалах справи вони відсутні.
Також скаржник вказує на те, що доказом спростування вини відповідача у затримці вантажу за накладною №41373994 є судове рішення у справі №910/1832/22, роздрукований текст якого з Єдиного державного реєстру судових рішень скаржник додав до апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції при дослідженні обставин, зазначених в апеляційній скарзі відповідача, використав текст вказаного судового рішення, внесеного до Єдиного державного реєстру судових рішень на офіційному веб-порталі Судової влади України (реєстраційний номер рішення 105324231).
Так, відповідно до змісту рішення від 18.07.2022 у справі №910/1832/22 убачається, що у провадженні Господарського суду міста Києва перебувала справа за позовом Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Одеська залізниця" АТ "Укрзалізниця" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Пром Транс" про стягнення штрафу в сумі 122 715,00 грн, нарахованого на підставі статті 122 Статуту залізниць України за неправильно зазначену в залізничній накладній № 41373994 масу вантажу у вагоні №68824937.
Позовні вимоги АТ "Українська залізниця" рішенням Господарського суду міста Києва від 18.07.2022 у справі №910/1832/22 задоволені у повному обсязі, стягнуто з ТОВ "Пром Транс" на користь АТ "Українська залізниця" 122 715,00грн штрафу за невірно зазначену в залізничній накладній масу вантажу та 2 481,00 грн судового збору.
При вирішенні даного спору Господарським судом міста Києва встановлено, що у вересні 2021року згідно залізничної накладної № 41373994 від 05.09.2021, яка відповідно до статті 6 Статуту залізниць України є основним перевізним документом та обов`язковою двосторонньою формою угоди на перевезення вантажу, зі станції Умань Одеської залізниці відправником - ТОВ "Пром Транс" (відповідач) здійснено відправку на станцію Маріуполь-Сортувальний Донецької області вантажу - "Лом черных металлов, не поименованный в алфавите" у вагоні №68824937.
Вантажоодержувачем за вказаною накладною є Публічне акціонерне товариство "ММК імені Ілліча" за адресою: 87504, м. Маріуполь, вул. Левченко, 1.
09.09.2021 по прибуттю вагонів з вантажем на станцію ім. Т. Шевченка Одеської залізниці було проведено комісійне зважування вагону №68824937, що слідував відправкою (накладна) №41373994. При комісійному переважуванні на 150-тонних тензометричних вагонних вагах станції (держповірка 27.04.2021) з повною зупинкою і розчепленням вагона, було виявлено, що вказана відправником у залізничній накладній №41373994 маса вантажу у вагоні № №68824937 (56400 кг), не відповідає фактичній масі вантажу у вказаному вагоні (57550 кг) та є більшою на 1150 кг, про що складено комерційний акт №420008/26 від 10.09.2021. Станцією відправлення 09.09.2021 через телеграф станції ім. Т. Шевченка Одеської залізниці відправлена оперативна телеграма на станцію Маріуполь-Сортувальний Донецької залізниці №1420 про перевірку маси вантажу у вагоні №68824937.
За змістом комерційного акту № 450008/26/1325 від 10.09.2021, при огляді працівниками залізниці вагона № 68824937 виявлено навантаження на рівні бортів та нижче бортів, вкрито металевими листами звареними між собою, марковано вапном. Вагон технічно справний, у перевізних документах зазначено маса нетто - 56400 кг, а при переважуванні фактично виявилось вага вантажу 57 550,00 кг, що більше на 1150 кг.
Підсумовуючи сукупність встановлених вище фактичних обставин справи, суд першої інстанції дійшов висновку, що позовна вимога АТ "Українська залізниця" про застосування до відповідача - ТОВ "Пром Транс" відповідальності на підставі статей 122, 118 Статуту залізниць України є правомірною, обґрунтованою, документально підтвердженою та такою, що підлягає задоволенню.
Рішення Господарського суду міста Києва від 18.07.2022 у справі №910/1832/22 в апеляційному порядку не оскаржувалося, отже набрало законної сили 09.08.2022. 
Як уже зазначалося судом апеляційної інстанції, у відповідності до пункту 2.9 Правил обчислення термінів доставки вантажів у разі затримки вантажу в процесі перевезення термін доставки збільшується на термін: виконання митних та інших адміністративних правил; тимчасової перерви в перевезенні, яка трапилася не з вини залізниці; необхідний для ветеринарного огляду та напування тварин; вивантаження зайвої маси, виправлення навантаження або упаковки, а також на перевантаження, які трапилися з вини відправника; інших затримок, які трапились з вини відправника чи одержувача.
Про причини затримки вантажу, які дають право залізниці на збільшення терміну доставки, та тривалість цієї затримки повинна бути зроблена відмітка в перевізних документах, яка завіряється підписом працівника станції.
Така відмітка має міститися у графі 49 накладної відповідно до додатку 3 до Правил оформлення перевізних документів.
При цьому перелік причин затримки, визначених у пункті 2.9 Правил обчислення термінів доставки вантажів не є вичерпним.
Відповідно до пункту 3 Правил складання актів (ст. 129 Статуту), затверджених наказом Міністерства транспорту України від 28.05.2022 №334 (далі - Правила складання актів) акти загальної форми складаються для засвідчення обставин, що виникли в процесі перевезення вантажу, багажу та вантажобагажу і можуть бути підставою для матеріальної відповідальності: утрати документів, прикладених відправником до накладної; затримки вагонів на станції призначення в очікуванні подачі під вивантаження (перевантаження) з причин, що залежать від одержувача, власника залізничної під`їзної колії, порту, підприємства; неочищення вагонів від залишків вантажу та сміття після вивантаження засобами одержувача; неочищення зовнішньої поверхні цистерн та бункерних напіввагонів після наливу і зливу; подачі залізницею неочищених вагонів під завантаження засобами відправника, порту, пристані; відсутності пломб, запірно-пломбувальних пристроїв (далі - ЗПП) на вагоні (контейнері), якщо в перевізних документах є відмітка про пломби (ЗПП), пошкодження пломб (ЗПП) або заміни їх, а також виявлення в процесі перевезення або на станції призначення пломб (ЗПП) на вагонах (контейнерах) з нечіткими відбитками; пошкодження або втрата наданих залізницею перевізних пристосувань; відмови вантажовласника від підписання: облікової картки виконання плану перевезень вантажів, накопичувальної картки, відомості плати за користування вагонами (контейнерами); самовільного зайняття залізницею вагонів і контейнерів, що належать підприємствам, організаціям, установам або орендовані ними; затримки вагонів (контейнерів), пов`язаної з митним оформленням вантажу, а також затримки через недодання чи неналежне оформлення відправником документів, необхідних для виконання митних, санітарних та інших правил; в інших випадках для засвідчення обставин, які можуть бути підставою для матеріальної відповідальності, якщо при цьому не потрібне складання комерційного акта.
Згідно з пунктом 4 Правил складання актів комерційні акти складаються на місцях загального користування - у день вивантаження або в день видачі вантажу одержувачу; при вивантаженні на місцях незагального користування - у день здачі вантажу одержувачу, у цьому разі перевірка повинна здійснюватись до вивантаження або в процесі вивантаження чи зразу ж після нього. У разі перевірки маси вантажу зважуванням на вагонних вагах, якщо маса тари приймається за трафаретом на вагоні, комерційний акт складається в день зважування вагона з вантажем; якщо маса тари вагона визначається зважуванням його після вивантаження, комерційний акт складається в день зважування порожнього вагона; на вантаж, що перебуває у дорозі - у день виявлення обставин, що підлягають оформленню комерційним актом. У разі неможливості скласти комерційні акти в указані терміни вони складаються у всіх випадках не пізніше наступної доби.
Отже вищевказані норми покладають обов`язок на відповідача у разі настання обставин, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, скласти комерційні акти чи акти загальної форми, в залежності від обставин, та внести про даний факт відповідні відомості до накладної, незалежно від стану перевізного процесу.
Як убачається зі змісту накладної №41373994 у графу 49 внесені такі відомості: "Охорона залізниці 421206. Акт від 06.09.2021 №1406Т про ВУ 23 от 06.09 в 09:00 Срок достав.пролив. ву-36 11/09 01-00. Акт від 13.09.2021 №26383 про Тер.дост.вант.зб.на 2 доби в меж.ДН-З Од.зг.п.2.9нак.644 от 21.11.2000. Комерційний акт №420008/26 про надлишок 1150 кг. Одержувача повідомлено 16.9.2021 21-30 ОСОБА_1 ЕЦП 16.09.2021 21:51".
Водночас, виходячи із приписів Правил складання актів, наявність відмітки у накладній не може автоматично свідчити про наявність/відсутність обставин, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці. Наявність відмітки у перевізних документах про затримку вантажу, не звільняє відповідача від обов`язку довести ті обставини, на які останній посилається у підтвердження своїх заперечень проти позову, у даному випадку, обставини наявності підстав у розумінні пункту 2.9 Правил обчислення термінів доставки вантажу для збільшення терміну доставки вантажу. 
Подібний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 02.12.2019 у справі № 910/3745/19, від 12.03.2020 у справі № 905/912/19.
Відповідач обґрунтовуючи затримку доставки вантажу за залізничною накладною №41373994 посилається на технічну несправність вагону №68824937, перебування його в ремонті на станції ім. Т. Шевченка Одеської залізниці у період з 06.09.2021 по 11.09.2021, проте доказів на підтвердження даних обставин не надав як до суду першої інстанції, так і до апеляційного господарського суду, що виключає прийняття судом апеляційної інстанції зазначених доводів скаржника.
Аналізуючи розрахунок позивача та контррозрахунок відповідача, суд першої інстанції визнав доведеними позивачем обставини щодо наявності підстав для нарахування позивачем штрафу за несвоєчасну доставку відповідачем вантажів у розмірі 294 555,20 грн. Зазначену суму штрафу відповідач підтверджував у поданому ним відзиві з посиланням на розрахунки здійснені через АРМ ПТД (додатки 1, 2).
Так, у розрахунку суми штрафу відповідно до АРМ ПТД (додаток 1), поданому відповідачем до суду першої інстанції, щодо накладної № 41373994 (вагон № 68824937) значиться:
-у графі "сума штрафу заявлена, грн" - 7 362,9;
-у графі "сума штрафу задоволена, грн" - 7 362,9;
-у графі "різниця між заявленою сумою штрафу та задоволеною в АРМ ПТД" -0. 
Зазначаючи у відзиві на позов про те, що нарахована та заявлена до стягнення позивачем сума штрафу за несвоєчасну доставку вантажів лише за 77 накладними відповідає розрахованій в АРМ ПТД, відповідач послався на поданий ним розрахунок (додаток 2). У вказаному розрахунку до числа зазначених 77 накладних віднесена також і накладна №41373994, по якій сума штрафу складає 7362,90грн як заявлена позивачем, так і задоволена відповідно розрахунку через АРМ ПТД відповідача.
При цьому, відповідач надав розрахунок (додаток 4), в якому вказується на наявність у графі 49 спірної накладної відмітки про подовження терміну доставки по причині технічної несправності, однак належних первинних доказів, підтверджуючих дані обставини (акти, повідомлення, відомості, картки тощо) не подав разом з відзивом на позов, посилаючись на їх відсутність у нього та надіслання відповідних запитів до Придніпровської, Одеської залізниць та станцій Донецької залізниці. 
Як свідчать матеріали справи відповідачем до суду першої інстанції не було надано належних та допустимих доказів, які б засвідчували обставини про несправність вагону з причин, що не залежать від перевізника. 
Таких доказів відповідачем не надано і до суду апеляційної інстанції, у додатку до апеляційної скарги не міститься зазначення відповідних доказів. Поряд з цим, колегія суддів апеляційного господарського суду відзначає, що у процесі апеляційного провадження у даній справі відповідачем не заявлялися клопотання про долучення додаткових доказів з обґрунтуванням поважності причин неможливості їх подання до суду першої інстанції у встановлені статтею 80 Господарського процесуального кодексу України строки.
Наявність же у графі 49 накладної № 41373994 відомостей про складання актів та повідомлень не може свідчити про наявність обставин, які звільняють відповідача від відповідальності за допущене прострочення у доставці вантажу позивачу.
Поряд з цим, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що встановлені рішенням Господарського суду міста Києва від 18.07.2022 у справі №910/1832/22 обставини не підтверджують наявності підстав звільнення АТ "Українська залізниця" від відповідальності за несвоєчасну доставку вантажу позивачу, оскільки не містять фактів збільшення терміну доставки цього вантажу на 6 діб, як стверджує відповідач в апеляційній скарзі. 
Згідно з частиною 3 статті 13, частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України).
Отже, встановивши відсутність в матеріалах справи належних і допустимих доказів, які б спростовували правомірність нарахування позивачем штрафу за несвоєчасну доставку відповідачем вантажу, зокрема, за накладною №41373994, суд першої інстанції обґрунтовано виходив із наявності підстав для застосування до відповідача відповідальності за порушення за спірною накладною термінів доставки вантажу, передбаченої статтями 41, 116 Статутом залізниць України.
За встановлених обставин, відсутності доказів затримки вантажу з вини позивача, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що суд першої інстанції, надаючи правову кваліфікацію доказам, які подані сторонами з урахуванням фактичних обставин справи та правових підстав позовних вимог і заперечень проти них, дійшов правильного висновку про задоволення позову АТ ""Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" в частині стягнення з відповідача штрафу за несвоєчасну доставку вантажу за накладною № 41373904 у розмірі 7 362,90 грн.
У зв`язку з наведеним, доводи АТ "Українська залізниця", викладені в апеляційній скарзі, спростовуються встановленими обставинами та застосованими нормами матеріального та процесуального права, підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.
Крім того, суд апеляційної інстанції констатує, що під час розгляду справи не встановлено порушень судом першої інстанції норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильного застосування ним норм матеріального права.
Враховуючи положення частини 1 статті 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 №475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод  1950 року і Першого протоколу та протоколів №2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.
Зокрема, Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" у рішенні від 18.07.2006 та у справі "Трофимчук проти України" у рішенні від 28.10.2010 зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент сторін. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноматність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.
З урахуванням усіх фактичних обставин справи, встановлених судами першої та апеляційної інстанцій, інші доводи відповідача, викладені в апеляційній скарзі, не заслуговують на увагу, оскільки не впливають на вирішення спору у даній справі.
Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги.
Відповідно до статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Нормою статті 276 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що оскаржуване рішення місцевого господарського суду у даній справі відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи і підстав для його скасування не вбачається. Скаржником не наведено переконливих аргументів у відповідності з нормами чинного законодавства щодо спростування висновків суду першої інстанції.
Судові витрати.
Згідно зі статтею 129 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на скаржника.
Керуючись статтями 74, 129, 269, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,
ПОСТАНОВИВ:
1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Донецька залізниця" на рішення Господарського суду міста Києва від 25.10.2022 у справі №910/21609/21 залишити без задоволення.
2. Рішення Господарського суду міста Києва від 25.10.2022 у справі №910/21609/21 залишити без змін.
3. Матеріали справи №910/21609/21 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту.

Повний текст постанови складено 10.08.2023.

Головуючий суддя                                                            Г.А. Кравчук 

Судді                                                                                Т.П. Козир

                                                                                Г.П. Коробенко