Ухвала
 
07 серпня 2023 року
м. Київ
 
справа № 713/1618/22
провадження № 61-10955ск23
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Коротенка Є. В. розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вижницького районного суду Чернівецької області від 30 березня 2023 року та постанову Чернівецького апеляційного суду від 21 червня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя,
ВСТАНОВИВ:
У серпні 2022 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до                          ОСОБА_1 , у якому просив:
визнати об`єктом права спільної сумісної власності колишнього подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 незавершений будівництвом житловий будинок готовністю 91 % з належними до нього господарськими спорудами, розташований на АДРЕСА_1 ;
визнати за ним право власності на 1/2 ідеальну частку незавершеного будівництвом житлового будинку готовністю 91% з господарськими спорудами, який розташований по АДРЕСА_1 ;
припинити право спільної сумісної власності ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на незавершений будівництвом житловий будинок готовністю 91 % з господарськими спорудами, розташований на АДРЕСА_1 ;
визнати за ним право власності на 1/2 ідеальну частку земельної ділянки площею 0,1200 га, кадастровий номер 7320586000:01:002:1425, цільовим призначенням - 02.01 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована на АДРЕСА_1 ;
припинити право власності ОСОБА_1 на 1/2 ідеальну частку земельної ділянки площею 0,1200 га, кадастровий номер 7320586000:01:002:1425, з цільовим призначенням - 02.01 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташовану на АДРЕСА_1 .
Рішенням Вижницького районного суду Чернівецької області від 27 жовтня 2022 року, залишеним без змін постановою Чернівецького апеляційного суду від 27 грудня 2022 року, позов ОСОБА_2 задоволено.
Визнано об`єктом права спільної сумісної власності колишнього подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 незавершений будівництвом житловий будинок готовністю 91 % з належними до нього господарськими спорудами, розташований на АДРЕСА_1 .
Визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/2 ідеальну частку незавершеного будівництвом житлового будинку готовністю 91 % з господарськими спорудами, розташованого на АДРЕСА_1 .
Припинено право спільної сумісної власності ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на незавершений будівництвом житловий будинок готовністю 91 % з господарськими спорудами, розташований на АДРЕСА_1 .
Визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/2 ідеальну частку земельної ділянки площею 0,1200 га, кадастровий номер 7320586000:01:002:1425, з цільовим призначенням - 02.01 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташованої на АДРЕСА_1 .
Припинено право власності ОСОБА_1 на 1/2 ідеальну частку земельної ділянки площею 0,1200 га, кадастровий номер 7320586000:01:002:1425, з цільовим призначенням - 02.01 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташованої на АДРЕСА_1 .
Вирішено питання про розподіл судових витрат.
Ухвалою Верховного Суду від 01 лютого 2023 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Вижницького районного суду від 27 жовтня 2022 року та постанову Чернівецького апеляційного суду від 27 грудня 2022 року на підставі пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України.
09 березня 2023 року ОСОБА_2  звернувся до суду із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Вижницького районного суду Чернівецької області від 27 жовтня 2022 року.
Рішенням Вижницького районного суду Чернівецької області від 30 березня 2023 рокуяке залишено без змін постановою Чернівецького апеляційного суду від 21 червня 2023 року, заяву ОСОБА_2 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами задоволено.
Рішення Вижницького районного суду Чернівецької області від 27 жовтня 2022 року у цивільній справі № 713/1618/22 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя, придбаного під час шлюбу та визнання права власності на 1/2 частку земельної ділянки - змінено за нововиявленими обставинами. Позов ОСОБА_2 задоволено повністю.
Визнано об`єктом права спільної сумісної власності колишнього подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями і спорудами, що розташований по АДРЕСА_1 .
Визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/2 ідеальну частку житлового будинку садибного типу з господарськими будівлями і спорудами, який розташований по АДРЕСА_1 .
Припинено право спільної сумісної власності ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями і спорудами, який розташований по АДРЕСА_1 .
Визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/2 ідеальну частку земельної ділянки площею 0,1200 га, кадастровий номер 7320586000:01:002:1425, цільовим призначенням - 02.01 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована по АДРЕСА_1 .
Припинено право власності ОСОБА_1 на 1/2 ідеальну частку земельної ділянки площею 0,1200 га, кадастровий номер 7320586000:01:002:1425, цільовим призначенням - 02.01 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована по АДРЕСА_1 .
19 липня 2023 року ОСОБА_1 через засоби поштового зв`язку подала до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Вижницького районного суду Чернівецької області від 30 березня 2023 року та постанову Чернівецького апеляційного суду від 21 червня 2023 року у вказаній справі. 
Касаційна скарга підлягає залишенню без руху з наступних підстав.
1. Згідно з пунктом 3 частини четвертої статті 392 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) до касаційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.
У касаційній скарзі заявник просить звільнити її від сплати судового збору, посилаючись на те, що у неї скрутне матеріальне становище у зв`язку з перебуванням на її утриманні трьох неповнолітніх дітей.
На підтвердження звільнення від сплати судового збору скаржник надала: довідку № 475 від 20 березня 2023 року про склад сім`ї; довідку про отримання соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям від 20 березня 2023 року, згідно якої ОСОБА_1 отримала 93 636,24 грн за період січень-грудень 2022 року; довідку про отримання допомоги на дітей, які виховуються у багатодітних сім`ях, від 20 березня 2023 року, згідно якої ОСОБА_1 отримала 24 400,00 грн за період січень-грудень 2022 року; довідку про щомісячну одноразову допомогу при народженні дитини від 20 березня 2023 року, згідно якої ОСОБА_1 отримала 10 320,00 грн за період січень-грудень 2022 року.
На цей час суд позбавлений можливості вирішити питання щодо звільнення  ОСОБА_1 від сплати судового збору за подання касаційної скарги з огляду на наступне.
 
Відповідно до частини першої, третьої статті 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.
 
Згідно зі статтею 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.
 
Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.
 
Сторона, яка заявляє відповідне клопотання, згідно з положеннями статті 12 ЦПК України, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.
 
Звільнення від сплати судового збору, його відстрочення чи розстрочення є правом, а не обов`язком суду, який, вирішуючи це питання, враховує майновий стан сторони, що є оціночним та залежить від доказів, якими обґрунтовується клопотання.
 
Положення Закону України «Про судовий збір» не містять визначеного (чіткого) переліку документів, які можна вважати такими, що підтверджують майновий стан особи. У кожному конкретному випадку суд встановлює можливість особи сплатити судовий збір на підставі наданих нею доказів щодо її майнового стану за своїм внутрішнім переконанням.
 
Наведення доводів, обґрунтування пов`язаних з цим обставин, які свідчать про неможливість або утруднення в здійсненні оплати судового збору, а також подання доказів на підтвердження того, що майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті судового збору у встановлених законодавством порядку, розмірі і в строки покладається на особу, яка подає скаргу.
 
Згідно зі статтею 3 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється за подання до суду апеляційної і касаційної скарг на судові рішення, заяви про перегляд судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами, заяви про скасування рішення третейського суду, заяви про видачу виконавчого документа на примусове виконання рішення третейського суду та заяви про перегляд судових рішень Верховним Судом України.
 
Судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі (частина перша статті 4 Закону України «Про судовий збір»).
 
Підпунктом 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» визначено, що за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою-підприємцем, справляється судовий збір у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
 
Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» з 01 січня                    2022 року встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб у розмірі 2 481,00 грн.
 
Відповідно до підпункту 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання касаційної скарги на рішення суду, заяви про приєднання до касаційної скарги на рішення суду судовий збір підлягає сплаті в розмірі 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги в розмірі оспорюванної суми.
 
Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 176 ЦПК України, ціна позову визначається у позовах про визнання права власності на майно або його витребування - вартістю майна.
Подана касаційна скарга та зміст оскаржуваних судових рішень не містять відомостей щодо ціни позову (вартості 1/2 частки житлового будинку та 1/2 частки земельної ділянки).
Слід зазначити, що без надання заявником відомостей щодо ціни позову, касаційний суд позбавлений можливості визначити розмір судового збору, який підлягає сплаті за подання касаційної скарги, а як наслідок і вирішити питання щодо клопотання заявника про звільнення її від сплати судового збору.
За таких обставин  ОСОБА_1 необхідно надати докази, які б підтвердили вартість спірних 1/2 частки житлового будинку та 1/2 частки земельної ділянки, вказати ціну позову. Такими доказами можутьбути: зокрема позовна заява з визначеною ціною позову станом на день її подання, експертний висновок, тощо.
2. Також подана касаційна скарга не може бути прийнята до розгляду, оскільки всупереч пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України в касаційній скарзі не зазначено підставу (підстави), передбачену (передбачені) статтею 389 ЦПК України, на якій (яких) подається касаційна скарга.
 
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.
 
Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:
 
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
 
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
 
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
 
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
 
Пунктом 5 частини другої статті 392 ЦПК України передбачено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).
 
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.
 
Особі, яка подала касаційну скаргу, слід звернути увагу, що у разі посилання у касаційній скарзі як на підставу, на якій подається касаційна скарга, на пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України (якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду) у касаційній скарзі слід зазначити, яку саме норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в указаних у касаційній скарзі постановах Верховного Суду, застосував суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні.
 
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.
 
У випадку оскарження судових рішень з підстав невідповідності висновків суду постанові Верховного Суду, що не була врахована в оскаржуваному судовому рішенні (абзац 1 пункт 5 частини 2 статті 392 ЦПК України) або у зв`язку з необхідністю відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеному у постанові Верховного суду (абзац 2 пункт 5 частини 2 статті 392 ЦПК України) у касаційній скарзі, крім відповідної постанови Верховного Суду, повинно бути зазначено відповідний пункт частини                2 статті 389 ЦПК України та обґрунтування і мотивування такої підстави.
 
У випадку оскарження судових рішень на підставі частини 4 статті 389 ЦПК України з посиланням на частину 1 статті 411 ЦПК України, у касаційній скарзі необхідно зазначити певний пункт частини 1 статті 411 ЦПК України, який є обов`язковою підставою для скасування судового рішення з його обґрунтуванням та мотивуванням доводів.
 
У випадку оскарження судових рішень на підставі частини 3 статті 411 ЦПК України, у касаційній скарзі необхідно зазначити певний пункт частини 3 статті 411 ЦПК України, з його обґрунтуванням та мотивуванням доводів.
 
Отже, у касаційній скарзі повинно бути зазначено конкретний (конкретні) пункт (пункти) частини другої статті 389 ЦПК України та/або пункт (абзац та/або пункт) статей 392 та/або 411 ЦПК України, який (які) відповідно до змісту касаційної скарги є підставою (підставами) подання цієї касаційної скарги та обґрунтування (мотивування) наявності цієї підстави (підстав).
 
ОСОБА_1 в касаційній скарзі зазначає, що судами попередніх інстанцій порушені норми процесуального права та не дотримані вимоги матеріального права. 
 
Проте заявник не зазначає обов`язкових підстав касаційного оскарження передбачених частиною другою статті 389 ЦПК України.
 
За таких обставин, заявнику необхідно надіслати на адресу суду уточнену редакцію касаційної скарги, яку викласти з урахуванням вимог цієї ухвали, разом із копіями уточненої скарги та додатками відповідно до кількості учасників справи.
 
Частиною другою статті 393 ЦПК України передбачено, що у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.
 
Ураховуючи наведене, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати заявникові строк для усунення її недоліків.
Після надання доказів, які б підтвердили вартість 1/2 частки житлового будинку та 1/2 частки земельної ділянки, зазначення ціни позову, а також зазначення обов`язкових підстав касаційного оскарження передбачених частиною другою статті 389 ЦПК України, касаційним судом вирішуватиметься питання щодо відкриття касаційного провадження у справі.
Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України, Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
 
Касаційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Вижницького районного суду Чернівецької області від 30 березня 2023 року та постанову Чернівецького апеляційного суду від 21 червня 2023 року залишити без руху.
 
Надати для усунення зазначених недоліків строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.
 
У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга буде повернута заявнику.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Суддя                                                                                                           Є. В. Коротенко