Дата документу 27.07.2023 Справа № 337/4315/22

Запорізький Апеляційний суд

 
ЄУН 337/4315/22	Головуючий у 1-й інстанції Котляр А.М.	
Пр. № 22-ц/807/1320/23	Суддя-доповідач Гончар М.С.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 липня 2023 року                                       м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді (судді-доповідача)                Гончар М.С.
суддів                                                Маловічко С.В., Подліянової Г.С.
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ЗАПОРІЗЬКИЙ МЕТАЛУРГІЙНИЙ КОМБІНАТ «ЗАПОРІЖСТАЛЬ» на рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 20 квітня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ЗАПОРІЗЬКИЙ МЕТАЛУРГІЙНИЙ КОМБІНАТ «ЗАПОРІЖСТАЛЬ» (далі – ПАТ «ЗАПОРІЖСТАЛЬ»), ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ЗАПОРІЖВОГНЕТРИВ» (далі – ПрАТ «ЗАПОРІЖВОГНЕТРИВ») про стягнення моральної шкоди
ВСТАНОВИВ:

У грудні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вищезазначеним позовом (а.с. 1-6), в якому просив стягнути: - з ПАТ "ЗАПОРІЖСТАЛЬ" на свою користь одноразово грошову суму в розмірі 53423,5 грн., як відшкодування завданої моральної шкоди, а також понесені позивачем судові витрати на правову допомогу в процентному співвідношенні 82,19% від загальної суми витрат на правову допомогу; - з ПрАТ «ЗАПОРІЖВОГНЕТРИВ» на свою користь одноразово грошову суму в розмірі 11576,5 грн., як відшкодування завданої моральної шкоди, а також понесені позивачем судові витрати на правову допомогу в процентному співвідношенні 17,81 % від загальної суми витрат на правову допомогу.
В обґрунтування свого позову позивач зазначав, що він - ОСОБА_1 у період з 1997 року по 2022 рік працював у шкідливих умовах на наступних підприємствах: ПАТ "ЗАПОРІЖСТАЛЬ", стаж 20 років, 00 місяців; ПрАТ «ЗАПОРІЖВОГНЕТРИВ», стаж 04 роки, 04 місяці. 
Загальний стаж роботи на вказаних вище підприємствах в умовах впливу шкідливих факторів - 24 роки 04 місяці. Позивачу встановлено професійні захворювання: «1.Хронічна попереково-крижова радикулопатія L5, S1 ліворуч в стадії затихаючого загострення з помірними статико-динамічними порушеннями м`язово-тонічним та стійким больовим синдромами  2. Хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість з помірним ступенем зниження слуху 3 ст. (третій ст.) - за класифікацією ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . 3. Хронічний бронхіт 2 ст., фаза затихаючого загострення, прикореневий пневмофіброз, ЛН 2 ст. (другого ст.) ».
Відповідно до акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 02.09.2022 року: «Хронічне професійне захворювання виникло внаслідок тривалого стажу роботи позивача в умовах впливу шкідливих виробничих факторів на ПАТ «ЗАПОРІЖСТАЛЬ» (20 років) та ПрАТ «ЗАПОРІЖВОГНЕТРИВ» (04 роки 04 місяців). Причиною виникнення отриманих позивачем професійних захворювань є наявність на його робочих місцях на ПАТ «ЗАПОРІЖСТАЛЬ», ПрАТ «ЗАПОРІЖВОГНЕТРИВ» шкідливих виробничих факторів (перелік яких визначено в пункті 18 цього Акту)».
ОСОБА_1 встановлено третю групу інвалідності, причина інвалідності: професійне захворювання. Ступінь втрати професійної працездатності Позивача складає 65 %.
Вважає, що за таких обставин з боку роботодавців позивачу має бути відшкодована моральна шкода, завдана ушкодженням здоров`я (а саме отриманням професійного захворювання). Отримання позивачем професійного захворювання, і як наслідок цього - 3 група інвалідності та втрата професійної працездатності на 65 % - призводить його до фізичних та моральних страждань, які мають бути компенсовані одноразово відповідачами.
ОСОБА_1 має постійні фізичні страждання, внаслідок вказаних вище професійних захворювань, що спричиняє йому душевні страждання, призводить до хвилювань, депресивного стану.
Позивачу 47 років, з яких більшу половину життя (24 роки, 04 місяці) він працював за робітничим професійним напрямком на підприємствах Відповідачів, інших спеціальностей він не має. Однак, станом не теперішній час, працювати за фахом позивач фізично не зможе ніколи, за станом свого здоров`я, змінився стан та якість життя позивача, що завдає йому постійних моральних страждань. 
Виходячи з наведеного вище, позивач оцінює спричинену йому відповідачами моральної шкоду, (внаслідок фізичних та душевних страждань) в грошовому вимірі в розмірі 65000,00 грн.
В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначено суддю суду першої інстанції Котляра А.М. (а.с. 29).
Ухвалою суду першої інстанції (а.с. 30) провадження у цій справі відкрито за правилами загального позовного з повідомленням учасників справи.
Рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 20 квітня 2023 року (а.с. 102-109) позов  ОСОБА_1 у цій справі задоволено.
Стягнуто з ПАТ «ЗАПОРІЖСТАЛЬ» (ЄДРПОУ 00191230) на користь ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_1 ) грошову суму в розмірі 53423,50 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди без урахування податків та інших обов`язкових платежів та судові витрати на правничу допомогу в розмірі 11506,60 грн. 
Стягнуто з ПрАТ «ЗАПОРІЖВОГНЕТРИВ» (ЄДРПОУ 00191885) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) грошову суму в розмірі 11576,50 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди без урахування податків та інших обов`язкових платежів та судові витрати на правничу допомогу в розмірі 2493,40 грн. 
Стягнуто з ПАТ «ЗАПОРІЖСТАЛЬ» на користь держави судовий збір в сумі 815,65 грн.
Стягнуто з ПрАТ «ЗАПОРІЖВОГНЕТРИВ» на користь держави судовий збір в сумі 176,75 грн.
Всі учасники цієї справи із вищезазначеним рішенням суду першої інстанції погодились, останнє в апеляційному порядку не оскаржували, окрім відповідача ПАТ «ЗАПОРІЖСТАЛЬ».
Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції (фактично в частині задоволення позовних вимог позивача до ПАТ «ЗАПОРІЖСТАЛЬ»), посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права судом першої інстанції при його ухваленні, відповідач ПАТ «ЗАПОРІЖСТАЛЬ» у своїй апеляційній скарзі (а.с. 111-124) просив рішення суду першої інстанції у цій справі скасувати у повному обсязі та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог позивача до ПАТ «ЗАПОРІЖСТАЛЬ» відмовити у повному обсязі, розглядати дану справу за участі представника відповідача.
В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначено колегію суддів Запорізького апеляційного суду: головуючого суддю (суддю-доповідача) Гончар М.С., суддів Маловічко С.В. та Подліянову Г.С. (а.с. 140).
Ухвалою апеляційного суду апеляційне провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою відповідача ПАТ «ЗАПОРІЖСТАЛЬ» на рішення суду першої інстанції у цій справі відкрито 26 травня 2023 року (а.с. 144), дану справу призначено до апеляційного розгляду без повідомлення учасників справи в порядку ст. 369 ч. 1 ЦПК України (а.с. 145).
Оскільки, відповідно до правового висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 28 листопада 2018 року у справі № 761/11472/15-ц, який є обов`язковим для врахування загальними судами в силу вимог ст. 263 ч. 4 ЦПК України, вимога про відшкодування моральної шкоди, визначена у грошовому розмірі, є майновою вимогою.
За змістом ст. 369 ч. 1 ЦПК України «Особливості розгляду в апеляційному порядку окремих категорій справ» апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
В силу вимог ст. 7 ч. 13 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Позивач ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_5 подав апеляційному суду відзив на вищезазначену апеляційну скаргу відповідача у цій справі (а.с.), в якому останній просив стягнути з відповідача ПАТ «ЗАПОРІЖСТАЛЬ» витрати на професійно правничу допомогу в розмірі 3000,00 грн.
В силу вимог ст. 371 ч. 1 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції має бути розглянута протягом шістдесяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження.
Відводів у цій справі не заявлено, самовідводи відсутні.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга відповідача ПАТ «ЗАПОРІЖСТАЛЬ» у цій справі підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.
В силу вимог ст. 367 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
В силу вимог ст. 258 ч. 1 ЦПК України судовими рішення є: … рішення, постанови…
За змістом ст. 381 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги приймає постанову за правилами ст. 35 і глави 9 розділу ІІІ цього Кодексу з особливостями, зазначеними у ст. 382 цього Кодексу.
Встановлено, що суд першої інстанції, задовольняючи позов позивача, керувався ст. 263-265 ЦПК України та виходив із обґрунтованості та доведеності всіх позовних вимог позивача у цій справі.
Апеляційний суд погоджується із таким висновком суду першої інстанції, вважає його правильним, а рішення суду першої інстанції таким, що ухвалено із додержанням вимог закону, є правильним та законним.
Ст. 263 ЦПК України містить вимоги щодо законності і обґрунтованості судового рішення, а ст. 264 ЦПК України - питання, які вирішує суд під час ухвалення рішення суду.
Рішення суду першої інстанції вимогам ст. ст. 263-264 ЦПК України у цій справі відповідає.
Так, суд першої інстанції при вирішенні цієї справи правильно виходив з такого.
Згідно із ст. 153 КЗпП України, ст. 13 Закону України «Про охорону праці» на всіх підприємствах, установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Умови праці на робочому місці, безпека технологічних процесів, машин, механізмів, устаткування та інших засобів виробництва, стан засобів колективного та індивідуального захисту, що використовуються працівником, а також санітарно-побутові умови повинні відповідати вимогам нормативних актів про охорону праці.
Відповідно до ст. 173 КЗпП України шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.
В силу вимог ч. 8 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» відшкодування моральної (немайнової) шкоди потерпілим від нещасних випадків на виробництві або професійних захворювань і членам їхніх сімей не є страховою виплатою та здійснюється незалежно від часу настання страхового випадку відповідно до положень Цивільного кодексу України та Кодексу законів про працю України.
Ст. 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником чи уповноваженим ним органом моральної шкоди робітнику, що здійснюється у випадку, якщо порушення законних прав призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих стосунків і потребують від нього додаткових зусиль для організації свого життя.
Відповідно до ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань,погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Судом першої інстанції було правильно встановлено, що ОСОБА_1 у період з 1997 року по 2022 рік працював у шкідливих умовах на наступних підприємствах: 1) ПАТ "ЗАПОРІЖСТАЛЬ", стаж 20 років, 00 місяців; 2) ПрАТ «ЗАПОРІЖВОГНЕТРИВ», стаж 04 роки, 04 місяці. Загальний стаж роботи на вказаних вище підприємствах в умовах впливу шкідливих факторів - 24 роки 04 місяці.
15.06.2022 року позивач звільнився з ПрАТ «ЗАПОРІЖВОГНЕТРИВ» за ст. 38 КЗпП України (за власним бажанням) (а.с. 12-15).
Відповідно до Медичного висновку лікарсько-експертної комісії про наявність (відсутність) хронічного професійного захворювання (отруєння) від 10.08.2022 року, № 28/717, виданими ДУ «ІНСТИТУТ МЕДИЦИНИ ПРАЦІ ІМЕНІ Ю.І. КУНДІЄВА НАЦІОНАЛЬНОЇ АКАДЕМІЇ МЕДИЧНИХ НАУК УКРАЇНИ» Клініка професійних захворювань (м. Київ) Позивачу встановлено професійні захворювання (а.с. 16): «1.Хронічна попереково-крижова радикулопатія L5, S1 ліворуч в стадії затихаючого загострення з помірними статико-динамічними порушеннями м?язово-тонічним та стійким больовим синдромами 2. Хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість з помірним ступенем зниження слуху 3 ст. (третій ст.) - за класифікацією ОСОБА_2 та Пономарьової Н.І. 3. Хронічний бронхіт 2 ст., фаза затихаючого загострення, прикореневий пневмофіброз, ЛН 2 ст. (другого ст.) ».
Відповідно до акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 02.09.2022 року (Форма П-4) (а.с. 18-23): Пункт 9: Дата встановлення остаточного діагнозу за вказаними вище професійними захворюваннями 10.08.2022 року.
Пункти 17, 18 цього акту встановлено таке: «Хронічне професійне захворювання виникло внаслідок тривалого стажу роботи Позивача в умовах впливу шкідливих виробничих факторів на ПАТ «ЗАПОРІЖСТАЛЬ» (20 років) та ПрАТ «ЗАПОРІЖВОГНЕТРИВ» (04 роки 04 місяців). Причиною виникнення отриманих позивачем професійних захворювань є наявність на його робочих місцях на ПАТ «ЗАПОРІЖСТАЛЬ», ПрАТ «ЗАПОРІЖВОГНЕТРИВ» шкідливих виробничих факторів (перелік яких визначено в пункті 18 цього акту)». 
Згідно із довідкою до акта огляду МСЕК серія 12 ААГ № 155511 від 31.10.2022 року позивачу встановлено третю групу інвалідності, причина інвалідності: професійне захворювання (а.с. 24). 
Відповідно до довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги, серія 12 ААА № 097416 від 31.10.2022 р. ступінь втрати професійної працездатності позивача складає 65%. (а.с. 25).
З`ясувавши усі обставини справи, оцінивши надані сторонами докази з точки зору їх належності та допустимості, достовірності, достатності і взаємозв`язку, виходячи з вищевикладених вимог діючого законодавства, суд першої інстанції правильно вважав встановленим та доведеним, що позивач ОСОБА_1 в період тривалого виконання роботи на підприємствах відповідачів, через перевищення впливу шкідливих виробничих факторів, отримав ряд професійних захворювань, в результаті чого йому встановлена 3 група інвалідності з втратою професійної працездатності 65%.
Також суд першої інстанції дійшов правильного висновку про доведеність позивачем у цій справі факту спричинення йому моральної шкоди, яка полягає у фізичному болю та стражданнях, яких він зазнав у зв`язку з ушкодженням свого здоров`я під час виконання трудових обов`язків, відповідальність за що покладається на відповідачів ПАТ «ЗАПОРІЖСТАЛЬ» та ПрАТ «ЗАПОРІЖВОГНЕТРИВ».
Посилання представників відповідачів про те, що позивач був обізнаний із шкідливими умовами праці, погодися на них добровільно, а також те, що під час роботи на стан здоров`я не скаржився, за результатами періодичних медичних оглядів визнавався придатним для роботи за професією, і фактично приховав погіршення стану свого здоров`я, чим сприяв настанню більш тяжких наслідків, суд першої інстанції правильно відхилив через те, що добровільність виконання позивачем робіт у шкідливих умовах праці та його обов`язок дбати про своє здоров`я жодним чином не знімає з відповідачів обов`язку виконати вимоги ст. 153 КЗпП України та ст.13 Закону України «Про охорону праці» щодо забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці та не звільняє від відповідальності за їх невиконання.
При цьому, суд першої інстанції правильно врахував, що причиною професійного захворювання позивача є не сама по собі робота в шкідливих умовах, а робота в умовах перевищення гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого процесу.
Доводи представників відповідачів про здійснення підприємствами компенсаційних заходів у вигляді безоплатного лікувально-профілактичного харчування, забезпечення спеціальним одягом, взуттям та іншими засобами індивідуального захисту, не спростовують факту впливу негативних факторів на позивача. Також такі заходи не впливають на право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої у випадку ушкодження здоров`я під час виконання трудових обов`язків.
Визначення позивача придатним для роботи за професією за результатами періодичних медичних оглядів жодним чином не виключає наявність у нього хронічних професійних захворювань і відповідно відповідальність підприємства за шкоду, спричинену ушкодженням здоров`я.
Обставини справи свідчать про те, що позивач має ряд хронічних захворювань, у зв`язку з чим відчуває фізичний біль, слабкість, потребує постійного медикаментозного та іншого лікування, перебуває під спостереженням лікарів, лікарями йому рекомендовано проходити стаціонарне лікування, він не може виконувати тяжкий фізичний труд. Вказане однозначно викликає у позивача відповідні фізичні та душевні страждання і вимагає від нього докладання додаткових зусиль для організації свого життя.
Доводи представників відповідачів про відсутність доказів спричинення позивачу моральної шкоди суд першої інстанції правильно вважав безпідставними, оскільки вони об`єктивно спростовуються встановленими вище обставинами.
Визначаючи розмір моральної шкоди, суд першої інстанції правильно відповідно до ст. 23 ЦК України, врахував характер порушення прав позивача, ушкодження здоров`я внаслідок виконання трудових обов`язків, глибину фізичних і моральних страждань позивача, погіршення його здібностей або позбавлення можливості їх реалізації, зокрема, бере до уваги характер отриманих ним захворювань, внаслідок яких він визнаний інвалідом 3 групи з втратою 65% професійної працездатності, йому протипоказана праця в тяжких фізичних умовах та стато - дінамічні навантаження, тобто він втратив можливість працювати за обраною професією та мати постійне джерело доходу, щоб належним чином утримувати себе та свою родину, вимушений проходити стаціонарне лікування в лікарняних установах, перебуває під спостереженням лікарів та потребує медикаментозного лікування, на що вимушений витрачати як фізичні, так і матеріальні ресурси.
Суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що вказані обставини свідчать про істотність вимушених змін у життєвих стосунках позивача та необхідність докладати додаткові зусилля для організації свого життя.
Визначаючи розмір моральної шкоди, суд першої інстанції правильно виходив з того, що не може бути точних критеріїв майнового виразу фізичного і душевного болю, спокою. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз і його визначення не піддається математичним формулам. Крім того, розмір моральної шкоди не залежить від розміру майнової шкоди.
Тому, виходячи з вищевказаних обставин, принципу розумності, виваженості і справедливості, суд першої інстанції правильно вважав необхідним стягнути з відповідачів на користь позивача моральну шкоду в загальному розмірі 65000,00 грн., розподіливши її пропорційно до його стажу роботи на вказаних підприємствах.
Так, загальний стаж роботи ОСОБА_1 на обох підприємствах із шкідливими умовами праці становить 292 місяців, з них на ПАТ «ЗАПОРІЖСТАЛЬ» 240 місяців, що становить 82,19%, на ПрАТ «ЗАПОРІЖВОГНЕТРИВ» - 52 місяці, або 17,81%.
Відповідно з ПАТ «ЗАПОРІЖСТАЛЬ» на користь ОСОБА_1 слід стягнути моральну шкоду в сумі 53423,50, з ПрАТ «ЗАПОРІЖВОГНЕТРИВ» - 11576,50 грн.
При ухваленні оскаржуваного рішення у цій справі суд першої інстанції правильно відхилив доводи представників відповідачів про необхідність у випадку стягнення моральної шкоди, визначити її для стягнення з урахуванням податку на доходи фізичних осіб та військового збору.
Так, п.п.164.2.14 п.164.2 ст.164 Податкового кодексу України, до загального місячного (річного) оподаткування доходу платника податків, з урахування змін, внесених Законом №466, включається у вигляді відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди, а також шкоди життю та здоров`ю, а також відшкодувань моральної шкоди в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня звітного (податкового) року, або в розмірі визначеному законом.
За текстом цього підпункту поняття моральної шкоди не поділено на категорії осіб, оскільки визначено тільки її загальне поняття, суми якого можуть бути стягнуті з різних підстав. Обмеження розміру моральної шкоди для платників податку, на користь яких за рішенням суду стягнуто суму моральної шкоди, спричинену внаслідок заподіяння шкоди їх життю та здоров`ю, погіршує конституційні права та законні інтереси таких осіб, що в певній частині нівелює рішення суду, щодо захисту таких прав.
Аналогічного висновку також дійшов Верховний Суд в ухвалі від 04 серпня 2021 року по справі № 332/2120/20, провадження № 61-11843ск21.
Отже, суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо стягнення суми моральної шкоду без урахування утримання податку з доходів і зборів.
При вирішенні питання про судові витрати, суд першої інстанції правильно виходив із такого. 
Судовий збір, від якого був звільнений позивач, складає 992,40 грн. На підставі ч. 6 ст. 141 ЦПК України сума судового збору підлягає стягненню з відповідачів на користь держави пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Тому суд першої інстанції правильно вирішив стягнути на користь держави судовий збір з: ПАТ «ЗАПОРІЖСТАЛЬ» - 815,65 грн., з ПрАТ «ЗАПОРІЖВОГНЕТРИВ» - 176,75 грн.
На підставі ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. 
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Позивач ОСОБА_1 уклав договір про надання правової допомоги із адвокатом Біліченком О.О. Відповідно до договору про надання правової допомоги від 08.12.2022 року, акту приймання виконаних робіт/послуг № 1 від 09.02.2023 року, квитанції до прибуткового касового ордеру № 1 від 09.02.2023 року позивач сплатив адвокату 9000,00 грн.  Згідно із актом приймання виконаних робіт/послуг № 2 від 27.02.2023 року, квитанції до прибуткового касового ордеру № 2 від 27.02.2023 року позивач сплатив адвокату 5000,00 грн. Відповідно до акту приймання виконаних робіт/послуг № 3 від 27.03.2023 року, квитанції до прибуткового касового ордеру № 3 від 27.03.2023 року позивач сплатив адвокату 2000,00 грн. Таким чином, суд першої інстанції правильно встановив, що загальний розмір витрат на правову допомогу, які поніс позивач, у зв`язку із розглядом вказаної вище справи складає 16000,00 грн.
Роботи, виконані адвокатом, відповідають процесуальним діям, які були здійснені в ході розгляду справи, заперечення з боку представників відповідачів щодо їх розміру суд першої інстанції правильно не прийняв, оскільки вони є безпідставними, а тому, суд першої інстанції правильно вважав, що сума витрат на правничу допомогу в сумі 16000,00 грн. підлягає стягненню з відповідачів про пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, суд першої інстанції правильно покладав витрати на правничу допомогу на відповідачів: ПАТ «ЗАПОРІЖСТАЛЬ» - 11506,60 грн., ПрАТ «ЗАПОРІЖВОГНЕТРИВ» - 2493,40 грн.
Доводи апеляційної скарги відповідача ПАТ «ЗАПОРІЖСТАЛЬ» є такими, що фактично дублюють доводи його відзиву проти позову позивача у цій справі (а.с. 48-56), яким суд першої інстанції вже надав належну оцінку, з якою погоджується апеляційний суд.
Ці доводи не спростовують правильно встановлених судом першої інстанції фактичних обставин цієї справи та правильних висновків суду першої інстанції у цій справі, а лише відображають позицію відповідача ПАТ «ЗАПОРІЖСТАЛЬ» у цій справі, яку він та його представник вважають такою, що є єдино вірною та єдино можливою.
Суд першої інстанції правильно встановив, що ПАТ «ЗАПОРІЖСТАЛЬ» є одним із належних відповідачів у цій справі.
Судом першої інстанції також на виконання вимог ст. 263 ч. 4 ЦПК України правильно було враховано вищезазначений правовий висновок Верховного Суду щодо визначення остаточного розміру моральної шкоди.
Визначений судом першої інстанції загальний розмір моральної шкоди позивача, та зокрема розмір останньої з відповідача ПАТ «ЗАПОРІЖСТАЛЬ», є доведеним з боку позивача, розумним та справедливим.
Судові витрати позивача, пов`язані із розглядом цієї справи судом першої інстанції, у вигляді витрат на професійну правничу допомогу з відповідача «ЗАПОРІЖСТАЛЬ» є:
- документально підтвердженими (договір про надання правової допомоги від 08.12.2022 року, акт приймання виконаних робіт/послуг № 1 від 09.02.2023 року, квитанція до прибуткового касового ордеру № 1 від 09.02.2023 року (сума -9000,00 грн.), акт приймання виконаних робіт/послуг № 2 від 27.02.2023 року, квитанція до прибуткового касового ордеру № 2 від 27.02.2023 року (сума – 5000,00 грн.) – додатки до відповідей від 09.02.2023 року та 27.02.2023 року  позивача в особі представника ОСОБА_5 , поданих до суду першої інстанції через програму «Електронний суд» та наявних в останній (а.с. 43 зворот, 68 зворот), але які суд першої інстанції помилково не роздрукував та не долучив до матеріалів цієї справи у «паперовому» вигляді (інформація представника позивача про надання їх раніше а.с. 84), та які у подальшому були роздруковані судом першої інстанції в паперовому вигляді із програми «Електронний суд» та надані апеляційному суду у порядку усунення вказаних недоліків цієї справи (а.с. 167-236, у тому числі: а.с. 178-181,199-202, 222-223, і які можуть бути прийняті апеляційним судом до уваги у цій справі на виконання вимог ст. 12 ч. 5 ЦПК України, з метою повного та всебічного апеляційного перегляду законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги відповідача), квитанція до прибуткового касового ордеру № 3 від 27.03.2023 року про сплату позивачем послуг адвоката Біліченко О.О. на суму 2000,00 грн. - а.с. 85, підписаний без зауважень позивачем та адвокатом акт від 27.03.2023 року приймання виконаних робіт № 3 за договором про надання правової допомоги від 08.12.2022 року на загальну суму 2000,00 грн. – а.с. 86),
- їх розмір є співмірним із виконаною адвокатом у цій справі роботою у суді першої інстанції (ордер адвоката - а.с.28, позов позивача на 5 арк. із 11 додатками, підписаний та поданий адвокатом Біліченко О.О. -а.с. 1-28, відповідь від 09.02.2023 року позивача на відзив позивача підписано на подано адвокатом Біліченко О.О. на 4- арк. - а.с. 40-43, додаткові пояснення у справі за підписом представника позивача – адвоката Біліченко О.О. - а.с. 68-69, відповідь від 27.02.2023 року позивача на відзив позивача підписано на подано адвокатом Біліченко О.О. на 4- арк. - а.с. 70-75, заява від 27.03.2023 року про залучення доказів витрат позивача на правову допомогу підписана та подана адвокатом Біліченко О.О. – а.с. 84-86, додаткові пояснення у справі підписані та подані адвокатом Біліченко О.О. – а.с. 91, участь адвоката Біліченко О.О. у судовому засіданні 20.04.2023 року з 09.03 до 10.33 в режимі відеоконференції – протокол а.с. 95-98),   
- підстави для зменшення останнього судом першої інстанції у цій справі були відсутні.
Суд першої інстанції розглянув дану справу з додержанням вимог ЦПК України, тобто в межах заявлених позивачем позовних вимог та на підставі доказів сторін, яким надав відповідну оцінку з дотриманням вимог ст. 89 ЦПК України.
За змістом якої: «Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів; жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили; суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності; суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів)».
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ст. 12 ч. 3 ЦПК України).
Підстави для звільнення від доказування у цій справі відповідачів, та зокрема відповідача ПАТ «ЗАПОРІЖСТАЛЬ», передбачені ст. 82 ЦПК України, відсутні.
Відповідач ПАТ «ЗАПОРІЖСТАЛЬ» та представник останнього не надали суду першої інстанції належних, допустимих доказів в обґрунтування своїх заперечень проти позову позивача та, відповідно, у спростування позову позивача у цій справі, та зокрема в частині задоволення позовних вимог до відповідача ПАТ «ЗАПОРІЖСТАЛЬ».
Апеляційний суд на виконання вимог ст. 12 ч. 5 ЦПК України сприяв повному та всебічному апеляційному перегляду законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції у цій справі в межах доводів апеляційної скарги відповідача ПАТ «ЗАПОРІЖСТАЛЬ».
Так, суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ст. 367 ч. 2 ЦПК України).
В силу вимог ст. 367 ч. 3 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Проте, докази, передбачені ст. 367 ч. ч. 2,3 ЦПК України, у цій справі відсутні, і зокрема стороною відповідача апеляційному суду не надані.
Згідно із ст. 376 ч. 3 ЦПК України передбачені порушення норм процесуального судом першої інстанції, які є обов`язковою підставою для скасування або зміни рішення.
В силу вимог ст. 376 ч. 2 ЦПК України лише порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, можуть бути підставою для скасування або зміни рішення.
Встановлено, що у цій справі відсутні порушення судом першої інстанції норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування чи зміни рішення, а також відсутні порушення норм процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення цієї справи по суті.
При вищевикладених обставинах, доводи апеляційної скарги відповідача ПАТ «ЗАПОРІЖСТАЛЬ» не ґрунтуються на законі та доказах, наявних у матеріалах цієї справи, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, ухваленим з додержанням вимог ЦПК України.
Крім того, апеляційним судом встановлено, що судом першої інстанції було правильно, з додержанням вимог ст. 141 ЦПК України вирішено питання про розподіл судових витрат, пов`язаних із розглядом цієї справи судом першої інстанції.
За таких обставин, апеляційний суд не вбачає передбачених законом підстав для скасування рішення суду першої інстанції у цій справі або ж його зміни.
Також, в силу вимог ст. 141 ЦПК України у разі відмови відповідачу ПАТ «ЗАПОРІЖСТАЛЬ» у задоволенні його вищезазначеної апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції у цій справі, останній не має права на компенсацію будь-яких судових витрат, пов`язаних із розглядом цієї справи апеляційним судом.
Крім того, з відповідача ПАТ «ЗАПОРІЖСТАЛЬ» в силу вимог ст. ст. 133, 137, 141 ЦПК України слід стягнути понесені позивачем документально підтверджені (ордер адвоката - а.с. 158, підписаний без зауважень акт від 30.05.2023 року між адвокатом та позивачем виконаних робіт № 4 за договором про надання правової допомоги від 08.12.2022 року а.с.159 на загальну суму 3000,00 грн.: з яких 1500,00 грн. ознайомлення/вивчення апеляційної скарги ПАТ «ЗАПОРІЖСТАЛЬ», 1500,00 грн. - складання відзиву на цю апеляційну скаргу відповідача – а.с. 159, квитанція до прибуткового касового ордеру № 4 від 30.05.2023 року на суму сплати позивачем на користь адвоката 3000,00 грн. – а.с. 160) судові витрати, пов`язані із розглядом цієї справи апеляційним судом, у вигляді витрат на професійну правничу допомогу, але у зменшеному розмірі 1500,00 грн., з урахуванням складності цієї справи (малозначна) цієї справи, яка розглядалась апеляційним судом без проведення судового засідання, в якій представник позивача з апеляційною скаргою відповідача знайомився в «Електронному суді» і відзив подавав також через «Електронний суд». 
Керуючись ст. ст. 7, 12-13, 81-82, 89, 141, 367-369, 371-372, 374-375, 381-384 ЦПК України
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ЗАПОРІЗЬКИЙ МЕТАЛУРГІЙНИЙ КОМБІНАТ «ЗАПОРІЖСТАЛЬ» залишити без задоволення.
Рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 20 квітня 2023 рокуу цій справі залишити без змін. 
Стягнути з ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ЗАПОРІЗЬКИЙ МЕТАЛУРГІЙНИЙ КОМБІНАТ «ЗАПОРІЖСТАЛЬ» (ЄДРПОУ 00191230) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати, пов`язані із розглядом цієї справи апеляційним судом, у вигляді витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 1500,00 грн.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
Повний текст постанови апеляційним судом у цій справі складений 27.07.2023 року.

Головуючий суддя	Суддя	Суддя	
Гончар М.С. 	Маловічко С.В.	Подліянова Г.С.