П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  273/450/23                                                     Головуючий у 1-й інстанції:  Васильчук О.В. 
Суддя-доповідач:  Полотнянко Ю.П. 
19 вересня 2023 року                                                                       м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Полотнянка Ю.П. 
суддів:  Драчук Т. О.  Смілянця Е. С. 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Баранівського районного суду Житомирської області від 28 червня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Адміністративної комісії при виконавчому комітеті Дубрівської сільської ради Житомирської області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу, 
В С Т А Н О В И В :
08.03.2023 року ОСОБА_1 звернувся до Баранівського районного суду Житомирської області з адміністративним позовом до адміністративної комісії при виконавчому комітеті Дубрівської сільської ради Житомирської області про визнання протиправною та скасування постанови адміністративної комісії при виконавчому комітеті Дубрівської сільської ради Житомирської області №2 від 27.02.2023 року про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 156 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 13600 грн. 
Рішенням Баранівського районного суду Житомирської області від 28.06.2023 у задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись з судовим рішенням позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги.
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.
Сторони в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. 07.09.2023 до суду надійшло клопотання відповідача про розгляд справи без участі представника сільської ради.
Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, суд апеляційної інстанції розглянув справу відповідно до приписів статті 311 КАС України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги наявними в матеріалах справи письмовими доказами, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, з наступних підстав.
Як встановлено судом першої інстанції, 27.02.2023 адміністративною комісією при виконавчому комітеті Дубрівської сільської ради Житомирської області було винесено постанову №2 по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , згідно якої накладено адмінстративне стягнення за ч.2 ст.156 КУпАП у вигляді штрафу в сумі 13600 грн., при цьому копія постанови міститься в матеріалах адміністративної справи.
Згідно з постановою, підставою для притягнення ОСОБА_1 до відповідальності стало те, що він 15.02.2022 року близько 20.05 год., за адресою АДРЕСА_1 , в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_1 », якого являється власником, здійснив продаж слабоалкогольного напою пива «Арсенал», ємністю 1,25 л, міцністю 8 обертів для громадянина ОСОБА_2 , чим порушив закон та вимоги розпорядження Дубрівської сільської ради №36-од від 26.04.2022 року, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 156 КУпАП
Не погоджуючись із вказаною постановою позивач оскаржив її до суду.
Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано доказів, на які останній посилається у позові та які спростовували б обставини, викладені в постанові про притягнення його до адміністративної відповідальності, а тому судом розцінюються необґрунтованими доводи позивача щодо відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КУпАП.
Суд прешої інстанції зазначив, що ОСОБА_1 , є фізичною особою підприємцем (суб`єктом господарювання) і на час події за вчинення якої притягується до адміністративної відповідальності, однак обставини щодо наявності ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями останній не довів, лише підтвердив обставину наявності РРО та посилається на факт відсутності касового чеку, що саме ним була вчинена продаж слабоалкогольного напою громадянину ОСОБА_2 за обставин, вказаних у протоколі. Також останній не спростував обставини відсутності встановлених правил торгівлі органом місцевого самоврядування на підвідомчій йому території. 
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.
Відповідно до ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами (ст.7 КУпАП).
Вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, суб`єктивних висновках, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (ст. 62 Конституції України).
Відповідно до приписів частини 2 статті 156 КУпАП встановлено, що порушення працівником підприємства (організації) торгівлі або громадського харчування правил торгівлі пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями і тютюновими виробами, а саме: торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями або тютюновими виробами в приміщеннях або на територіях, заборонених законом, або в інших місцях, визначених рішенням відповідного органу місцевого самоврядування, як таких, де роздрібна торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями або тютюновими виробами заборонена, а так само торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями або тютюновими виробами через торгові автомати чи неповнолітніми особами, а також продаж пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв або тютюнових виробів особі, яка не досягла 18 років, або продаж тютюнових виробів в упаковках, що містять менш як 20 сигарет або цигарок, чи поштучно (крім сигар), або торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями, винами столовими у заборонений рішенням відповідного органу місцевого самоврядування час доби - тягне за собою накладення штрафу від чотирьохсот до восьмисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян.
Згідно вимог ст.218 КУпАП, адміністративні комісії виконавчих органів сільських рад розглядають справи про адміністративні правопорушення і мають право накладати адміністративні стягнення, зокрема, передбачені частиною 2 статтею 156 КУпАП.
При цьому у ході складення матеріалів про адміністративні правопорушення та прийняття постанови за результатами даних матеріалів органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи згідно з приписами ст.19 Конституції України зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Тобто будь-яке відхилення або недотримання передбаченого законом (підзаконним) актом встановленого порядку дій органами державної влади, може призвести до порушення законних прав громадян під час вирішення питання про притягнення до адміністративної відповідальності.
Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
За приписами ст.280 КУпАП, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до вимог частини 1, 2 статті 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.
Згідно з п.1 ст.247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення.
Слід зазначити, що склад правопорушення - це сукупність передбачених законом об`єктивних і суб`єктивних ознак діяння, які характеризують (визначають) його як правопорушення і є підставою залучення суб`єкта правопорушення до юридичної відповідальності. До структури складу адміністративного правопорушення відносяться: об`єкт; об`єктивна сторона; суб`єкт; та суб`єктивна сторона.
Об`єктивна сторона правопорушення - це сукупність ознак, що характеризують зовнішню сторону складу правопорушення, тобто об`єктивні ознаки зовнішнього прояву правопорушення й об`єктивних умов його здійснення.
Суб`єктом правопорушення є особа, яка вчинила правопорушення.
При цьому, склад адміністративного правопорушення характеризується сукупністю чотирьох елементів: об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт і суб`єктивна сторона.
Відсутність хоча б одного з них свідчить про відсутність складу порушення в цілому, що згідно з п.1 ст. 247 КпАП є обставиною, що виключає провадження у справі: провадження не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю.
Притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.
Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Аналіз наведених положень КУпАП дає підстави для висновку, що під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення уповноважена посадова особа зобов`язана здобути докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. В іншому випадку застосування адміністративного стягнення до особи за відсутності будь-яких доказів її протиправної дії чи бездіяльності не відповідатиме принципу верховенства права і міститиме ознаки свавільного застосування адміністративних повноважень.
Крім цього, з аналізу положень ст. 247 КУпАП випливає, що обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення, яка доводиться шляхом надання доказів.
Статтею 72 КАС України встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.
Відповідно до ч.1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Суд вважає, що сторона відповідача не надала суду та в матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що ОСОБА_1 здійснив продаж слабоалкогольного напою неповнолітній особі. Оскаржувана постанова не містить посилання на докази, які доводять факт вчинення правопорушення. Відповідач при винесенні оскаржуваної постанови обмежився лише формальним посиланням на протокол, не зазначивши при цьому інших доказів, які б дали підстави для притягнення особи до відповідальності.
Окрім цього в матеріалах справи відсутній розрахунковий документ, який підтверджував би факт покупки слабоалкогольного напою пива "Арсенал", ємкістю 1,25 л неповнолітнім ОСОБА_2 в магазині " ІНФОРМАЦІЯ_1 " (хоча його відсутність не є однозначним підтвердженням непроведення відповідної касової операції із продажу товару). В матеріалах справи відсутня інформація щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за невидачу фіскального документу, а також не вилучено і не оглянуто в якості речового доказу бутилку пива "Арсенал", відсутні пояснення неповнолітнього.
Таким чином, постанова адміністративної комісії при виконавчому комітеті Дубрівської сільської ради №2 від 27.02.2023 є немотивованою і не обґрунтована доказами, зібраними відповідно до вимог закону, які б свідчили про вчинення позивачем адміністративного правопорушення.
Отже, факт правопорушення не підтверджено належними та допустимими доказами, у зв`язку з чим оскаржувана постанова у справі про адміністративне правопорушення підлягає скасуванню, а провадження по справі - закриттю.
Натомість суд першої інстанції не врахував вказані обставини, не повно дослідив обставини справи, невірно надав оцінку доказам доказам, у зв`язку з чим дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні позову.
Інші доводи та заперечення сторін на висновки колегії суддів не впливають. Відповідно до Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.
За приписами п. 2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Згідно зі ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Враховуючи, вищенаведене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги спростовують позицію суду, викладену в оскаржуваному судовому рішенні, підтверджують допущення судом першої інстанції порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про задоволення позову.
Стосовно розподілу витрат зі сплати судового збору, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до частини першої  статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Відповідно до частини першої  статті 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно з частиною третьою  статті 132 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.
Частиною сьомою  статті 139 КАС України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з  розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначені положеннями  Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року № 3674-VI  (далі - Закон).
Відповідно до положень ст. ст.  3  та  4  названого  Закону  судовий збір справляється за подання апеляційних скарг на рішення суду в розмірі 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги, але не більше 15 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Згідно ч. 5  ст. 4 Закону  у редакції, яка діяла на момент подання позову до суду першої інстанції, з урахуванням правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 18 березня 2020 року у справі № 543/775/17, ставка судового збору за подання позовної заяви у справах щодо оскарження адміністративного стягнення складає 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Положеннями ч. 1 зазначеної статті  Закону  передбачено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого  законом  на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.
Станом на 01 січня 2023 року приписами  Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» від 03 листопада 2022 року № 2710-ІХ  встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб у розмірі 2684,00 грн.
З огляду на викладене, позивач мав сплатити судовий збір у розмірі 536,80 грн. за подання позовної заяви до суду першої інстанції та 805,20 грн. за подання апеляційної скарги.
З матеріалів справи вбачається, що позивачем при поданні позовної заяви  сплачено судовий збір згідно з квитанцією №15 від 08.03.2023 у розмірі 1075 грн (а.с.1) та за подання апеляційної скарги згідно з квитанцією до платіжної інструкції № 66370309 від 12.07.2023 у розмірі 1006,50 грн.
А тому, з огляду на задоволення позовних вимог, колегія суддів дійшла висновку, що понесені судові витрати у вигляді сплаченого судового збору підлягають відшкодуванню за рахунок Адміністративної комісії при виконавчому комітеті Дубрівської сільської ради Житомирської області у загальному розмірі 1342,00 грн., решта коштів можуть бути повернуті позивачем як надміру сплачені.  
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В:
апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити повністю.
Рішення Баранівського районного суду Житомирської області від 28 червня 2023 року скасувати.
Прийняти нову постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.
Скасувати постанову Адміністративної комісії при виконавчому комітеті Дубрівської сільської ради Житомирської області №2 від 27.02.2023 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 156 КУпАП та накладення штрафу у розмірі 13600,00 грн.
Провадження у справі про адміністративне правопорушення – закрити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Адміністративної комісії при виконавчому комітеті Дубрівської сільської ради Житомирської області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у сумі 1342 (тисяча триста сорок дві) грн.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття і не може бути оскаржена відповідно до частини 3  статті 272 КАС України. 

Головуючий	 	 	Полотнянко Ю.П.	
 	 	 	 	
Судді	 	    	Драчук Т. О.    Смілянець Е. С.