ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2023 р.	Справа № 480/8801/20	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Чалого І.С.,
Суддів: Катунова В.В. ,  Ральченка І.М. ,
                              за участю секретаря судового засідання   Яковини В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Сумського окружного адміністративного суду від 29.10.2021, суддя   Н.В. Савицька, повний текст складено 29.10.21 по справі № 480/8801/20    за позовом   ОСОБА_1 до Боромлянської сільської ради Тростянецького району Сумської області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,
ВСТАНОВИВ:
Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 29.10.2021 заяву ОСОБА_1 , про визнання протиправним рішення Боромлянської сільської ради Тростянецького району Сумської області від 28.04.2021, постановленого на виконання рішення Сумського окружного адміністративного суду від 19.02.2021 по справі №480/8801/20, повернуто заявнику.
Позивач, не погодившись із вказаною ухвалою, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати ухвалу Сумського окружного адміністративного суду від 29.10.2021 та направити справу до суду першої інстанції для розгляду.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги позивач зазначає, що  оскаржувана ухвала прийнята судом першої інстанції без дотримання положень частини другої статті 132 КАС України та положень Закону України "Про судовий збір" від 8 липня 2011 року № 3674-VI (далі - Закон № 3674-VI), що призвело до ухвалення незаконного рішення про повернення заяви, поданої в порядку статті 383 КАС України. Зазначає, що Законом № 3674-VI не передбачено вимоги щодо сплати судового збору за звернення із заявою в порядку статті 383 КАС України. Також зазначив, що Верховний Суд у постанові від 22.01.2020 по справі № 440/207/19 дійшов висновку про те, що приписами статті 4 Закону № 3674-VI не передбачено ставки судового збору за звернення із заявою про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення. Відтак, за відсутності законодавчо встановлених ставок судового збору за звернення до суду із такою заявою в порядку контролю за виконанням судового рішення, на позивача не поширюється обов`язок сплати судового збору за звернення до суду з такою заявою. При розгляді апеляційної скарги просив врахувати правові висновки, викладені в постанові Верховного Суду від 11.08.2021 у справі № 560/4364/19.
У судове засідання суду апеляційної інстанції учасники справи не прибули, були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.
Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, відповідно до ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) , не перешкоджає розгляду справи.
Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Колегія суддів, перевіривши ухвалу суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що вимоги апеляційної скарги підлягають задоволенню, виходячи з такого.
Судом першої інстанції встановлено  та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 19.02.2021 позов ОСОБА_1 до Боромлянської сільської ради Тростянецького району Сумської області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано рішення сорок сьомої сесії 8 скликання Боромлянської сільської ради Тростянецького району Сумської області від 12.06.2020 "Про відмову у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність гр. ОСОБА_1 ".
Зобов`язано Боромлянську сільську раду Тростянецького району Сумської області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення безоплатно у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, орієнтовною площею 2,0 га за рахунок земель сільськогосподарського призначення комунальної власності, віднесених до земель запасу (земельні ділянки кожної категорії не надані у власність або користування громадянам чи юридичним особам) на частині земельної ділянки з кадастровим номером 5925080800:00:002:1075, розташованої за межами населених пунктів на території Боромлянської сільської ради Тростянецького району Сумської області, та за результатами її розгляду прийняти відповідне рішення з урахуванням висновків суду. У задоволенні інших вимог - відмовлено.
Вказане рішення суду набрало законної сили 23.03.2021.
02.04.2021 на виконання вказаного рішення, Сумським окружним адміністративним судом видано виконавчі листи.
28.05.2021 позивачем подано заяву в порядку ст. 383 КАС України, у якій останній просить прийняти заяву про визнання протиправним рішення Боромлянської сільської ради Тростянецького району Сумської області від 28.04.2021, постановленого на виконання рішення Сумського окружного адміністративного суду від 19.02.2021 по справі №480/8801/20, та постановити ухвалу з вимогою до відповідача про належне виконання рішення суду щодо надання позивачу дозволу на землевідведення та встановити відповідачу строк для надання відповіді про її виконання.
Приймаючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем, у порушення вимог пункту 9 частини 2 статті 383 КАС України, документа про сплату судового збору не надано, підстав для звільнення його від сплати судового збору не зазначено. Враховуючи те, що подана позивачем в порядку ст. 383 КАС України заява від 28.05.2021 не відповідає вимогам, визначеним п. 9 ч. 2 ст. 383 КАС України, з урахуванням чого останню слід повернути позивачу, у відповідності до вимог ч. 5 ст. 383 КАС України.
Перевіривши за наявними у справі матеріалами доводи, викладені у апеляційній скарзі, правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права і правової оцінки обставин у справі у межах, визначених статтею 308  КАС України, колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції, виходячи з такого.
Відповідно до частини 1 статті 383 КАС України, особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.
Частиною 2 статті 383 КАС України встановлено вимоги до поданої заяви. Зокрема, зазначено, що у такій заяві зазначаються: 1) найменування адміністративного суду, до якого подається заява; 2) ім`я (найменування) позивача, поштова адреса, а також номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти, якщо вони відомі; 3) ім`я (найменування) відповідача, посада і місце служби посадової чи службової особи, поштова адреса, а також номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти, якщо вони відомі; 4) ім`я (найменування) третіх осіб, які брали участь у розгляді справи, поштова адреса, номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти, якщо вони відомі; 5) номер адміністративної справи; 6) відомості про набрання рішенням законної сили та про наявність відкритого касаційного провадження; 7) інформація про день пред`явлення виконавчого листа до виконання; 8) інформація про хід виконавчого провадження; 9) документ про сплату судового збору, крім випадків, коли його не належить сплачувати за подання відповідної заяви; 10) перелік документів та інших матеріалів, що додаються.
Повертаючи заяву, подану в порядку статей 382,383 КАС України, суд першої інстанції виходив з порушення позивачем вимог пункту 9 частини 2 статті 383 КАС України.
Колегія суддів зазначає, що вказані вище правові норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення у справі.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 27.07.2022 у справі № 540/606/20.
Заявник, подаючи заяву в порядку статті 383 КАС України, виходив з того, що відповідно до статті 4 Закону № 3674-VI звільнений від сплати судового збору за подання заяви про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду.
Колегія суддів зазначає, що за змістом частин першої, другої статті 132 КАС України судовий збір входить до складу судових витрат, а його розмір та порядок сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.
Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначено Законом №3674-VI.
Відповідно до статті 1 Закону № 3674-VI судовий збір - це збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.
Об`єктами справляння судового збору є процесуальні дії, за які справляється судовий збір, встановлені у статті 3 Закону № 3674-VI. Так само ця норма визначає процесуальні документи, за подання яких судовий збір не справляється (частина друга статті 3 цього Закону).
Статтею 4 Закону № 3674-VI установлює розміри ставок судового збору стосовно документів, за подання яких справляється судовий збір. При цьому розміри ставок судового збору залежать від характеристики об`єкта справляння - позовна заява, скарга чи інша заява (у деяких випадках - у поєднанні з характеристикою суб`єкта, який звертається до суду).
Однак, приписами статті 4 Закону № 3674-VI не передбачено ставки судового збору за звернення із заявою про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень на виконання рішення суду.
Відтак, за відсутності законодавчо встановлених ставок судового збору за звернення до суду із зазначеною вище заявою, на позивача не поширюється обов`язок сплати судового збору.
Зазначені висновки суду узгоджуються із позицією щодо застосування статті 132 КАС України та статті 4 Закону № 3674-VI, висловлену у постановах Верховного Суду від 14 лютого 2018 року у справі № 2а/0470/2563/12, від 22 січня 2020 року та від 11 серпня 2021 року у справі №560/4364/19, від 05.05.2022 по справі № 520/9769/19.
Відповідно до правових висновків Великої Палати Верховного Суду, наведених у постанові від 30.01.2019 у справі № 755/10947/17, суди під час вирішення тотожних спорів мають враховувати саме останню правову позицію Верховного Суду, а тому до спірних правовідносин підлягає застосуванню саме правова позиція Верховного Суду, викладена у постановах зазначених вище.
Зважаючи на вказані судові рішення Верховного Суду, суд апеляційної інстанції не виключає можливості того, що після прийняття судом рішення у цій справі, остання правова позиція Верховного Суду буде незмінною.
Також колегія суддів зазначає, що особа, яка отримала на свою користь судове рішення, враховуючи конституційний принцип стосовно обов`язковості судового рішення, закріплений у пункті 9 частини першої статті 129-1 Основного Закону України звільняється від сплати судового збору за зверненням до суду з вимогою забезпечити виконання судового рішення (встановлення судового контролю), яке набрало законної сили, якщо законом прямо не встановлено обов`язок сплати такого збору.
Одним зі складових елементів вимоги щодо ефективного правосуддя є обов`язковість виконання судового рішення, що виражається, головним чином, у тому, що державні органи зобов`язані поважати судові рішення і якнайшвидше реалізувати їх "ex-officio" (в силу своєї посади та визначених законом повноважень); виконання рішення повинно бути справедливим, швидким, ефективним і пропорційним; для цього мають бути забезпечені необхідні кошти та чіткі правові норми, що визначають доступні ресурси, відповідальні органи та механізми повного виконання судового рішення, яке набрало законної сили.
З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що неправильне застосування судом першої інстанції статті 132 КАС України, статті 4 Закону № 3674-VI та неврахування висновків щодо застосування норм права, викладених у постановах Верховного Суду, призвело до безпідставного повернення заяви позивача, поданої в порядку статті 383 КАС України.
Відповідно до ст. 320 КАС України неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання, є підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Враховуючи викладене, ухвала Сумського окружного адміністративного суду від 29.10.2021 у справі № 480/8801/20 підлягає скасуванню з направленням до суду першої інстанції для продовження розгляду заяви ОСОБА_1 про визнання протиправним рішення Боромлянської сільської ради Тростянецького району Сумської області від 28.04.2021, постановленого на виконання рішення Сумського окружного адміністративного суду від 19.02.2021 по справі №480/8801/20.
Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

         Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
                    Ухвалу Сумського окружного адміністративного суду від 29.10.2021 по справі № 480/8801/20 скасувати.
            Направити справу № 480/8801/20 для продовження розгляду до Сумського окружного адміністративного суду.             
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя 		І.С. Чалий	
Судді	   	В.В. Катунов    І.М. Ральченко   	
Повний текст постанови складено  18.09.2023.