ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  

02 серпня 2023 року 	м.Суми	

Справа №591/8305/19 
Номер провадження 22-ц/816/818/23

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів : 
головуючого - Собини О. І. (суддя-доповідач),
суддів -          Філонової Ю. О. ,  Рунова В. Ю. 
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана її представником - адвокатом Сукач Ольгою Сергіївною,
на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 10 січня 2023 року у складі судді Сидоренко А.П., ухваленого в м. Суми,
в цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» (далі - ТОВ «ФК «ЄАПБ») звернулося до суду з вищевказаним позовом до ОСОБА_1 .
Свої вимоги мотивувало тим, що 20 грудня 2012 року між Публічним акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» та відповідачкою укладено кредитний договір № 010/0244/82/0394790. Між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та Публічним акціонерним товариством «Комерційний Індустріальний Банк» (далі - АТ «КІБ») було укладено Договір відступлення права вимоги №114/33, відповідно до умов якого до АТ «КІБ» перейшло право грошової вимоги до відповідачки за кредитним договором № 010/0244/82/0394790. 25 квітня 2017 року між АТ «КІБ» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір про відступлення прав вимоги, за яким ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідачки в сумі 19 282, 98 грн. На адресу відповідачки ТОВ «ФК «ЄАПБ» було направлено повідомлення про порядок погашення заборгованості по кредитному договору № 010/0244/82/0394790 від 20 грудня 2012 року на суму 19 282,98 грн, проте остання не здійснила жодного платежу для погашення кредитної заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ», ні на рахунки попереднього кредитора.
Посилаючись на вказані обставини, просить суд стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» суму заборгованості за кредитним договором у розмірі 19282,98 грн, а також понесені судові витрати.
Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 10 січня 2013 року позов ТОВ «ФК «ЄАПБ» задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» заборгованість за кредитним договором в сумі 19 282 грн 98 коп. та судовий збір у сумі 1921 грн 00 коп.
Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 через свого представника - адвоката Сукач О.С. подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невірне встановлення судом обставин справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, невірне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі за необґрунтованістю та пропуском строку позовної давності.
Апеляційну скаргу мотивовано тим, що позивачем не надано суду підтвердження факту передачі права вимоги від АТ «Райффайзен Банк Аваль» до АТ «КІБ» саме за кредитним договором № 010/0244/82/0394790 та розрахунку заборгованості до нього.
Також не надано підтвердження передачі права вимоги за вказаним кредитним договором та розрахунку заборгованості від АТ «КІБ» до ТОВ «ФК «ЄАПБ», а наданий позивачем витяг з реєстру не містить розрахунку заборгованості і суперечить розрахунку заборгованості за кредитним договором, наданому на вимогу суду.
Зазначає, що ні АТ «Райффайзен Банк Аваль», ні АТ «КІБ» не повідомили відповідачку про відступлення права вимоги новому кредитору.
На думку скаржниці, ТОВ «ФК «ЄАПБ» є неналежним позивачем, оскільки належних доказів отримання права вимоги за цим договором позивач суду не надав.
Вказує на те, що суд дійшов помилкового висновку, що заборгованість за кредитом складає 19 282,98 грн. Вказує на те, що у вказану суму, окрім суми заборгованості за тілом кредиту як вказує позивач, також входять проценти за кредитом, нараховані, в тому числі після спливу строку дії кредитного договору, і суми штрафних санкцій.
У зв`язку з відсутністю додатків до договорів про відступлення права вимоги неможливо встановити яку саме заборгованість первісний кредитор передав новим кредиторам та в якій сумі, і чи взагалі передавалася заборгованість за цим кредитним договором. 
Вважає, що суд не надав оцінку обґрунтованості одностороннього продовження кредитного договору та нарахування процентів та штрафних санкцій за договором після закінчення строку дії та безпідставно стягнув заборгованість за кредитом в сумі 19 282,98 грн без визначення складових боргу.
Вважає, що п. 18.6 кредитного договору про збільшення строку позовної давності тривалістю в 70 років, не передбачає права кредитора щодо примусового стягнення кредитної заборгованості поза загальними та спеціальними строками позовної давності. 
Зазначає, що судом було допущено порушення норм процесуального права, оскільки суд не повідомив відповідачку та її представника належним чином про час та місце розгляду справи.
Від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, розгляд справи здійснювати без участі їх представника.
Наголошує на тому, що всупереч умов кредитного договору № 010/0244/82/0394790 від 20 грудня 2012 року, незважаючи на повідомлення, відповідачка не виконала свого зобов`язання. Після відступлення ТОВ «ФК «ЄАПБ» права грошової вимоги вона не здійснила жодного платежу для погашення заборгованості. Розрахунок заборгованості вона належними та допустимими доказами не спростувала. Наголошує на тому, що позивач просить стягнути з відповідачки лише заборгованість за кредитним договором, яка була нарахована первісним кредитором. Доводи апеляційної скарги щодо пропуску позивачем строку позовної давності не відповідають матеріалам справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.
Згідно з ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Враховуючи те, що апеляційна скарга подана на рішення суду з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Суд першої інстанції встановив та з матеріалів справи вбачається, що 20 грудня 2012 року між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 010/0244/82/0394790, за умовами якого на дату укладення договору розмір поточного ліміту складає 51 000 грн, строк користування кредитом 48 місяців, що починається з 20 грудня 2012 року та закінчується 20 грудня 2016 року, процентна ставка за користування кредитом є фіксованою та становить 30% річних (а.с. 3-6, Т. 1).
Пунктом 9.3. кредитного договору передбачено, що без укладення додаткових угод до договору, банк має право продовжити строк користування кредитом на той самий строк, за умови, що на останній робочий день строку користування кредитом банк не отримав листа клієнта про відмову від продовження строку користування кредитом.
За прострочення виконання зобов`язань за договором клієнт сплачує банку неустойку у розмірі 1% від суми простроченого платежу, але не менше 50 гривень. Неустойка нараховується та сплачується в порядку, аналогічному порядку нарахування та сплати процентів, передбаченому пунктами 11.2, 11.4 договору (п. 17.6.).
Пунктами 16.1. - 16.3. передбачено, що банк у встановленому законодавством порядку має право без згоди клієнта відступити свої права вимоги за договором будь-якій особі або обтяжити ці права іншим чином на умовах договору.
У разі відступлення права вимоги за договором, новий кредитор набуває усі права та обов`язки банку за договором, що стосуються умов кредитування, в повному обсязі, у тому числі права щодо повернення кредиту, процентів за користування ними, неустойок.
Банк повідомляє клієнта про факт відступлення права вимоги шляхом відправлення письмового повідомлення рекомендованим листом за адресою клієнта, зазначеною в договорі або повідомленою банку клієнтом в порядку, визначеному договором. Обов`язок банку щодо повідомлення клієнта про відступлення вважається належно виконаним за наявності відмітки (квитанції) поштового відділення про направлення відповідного повідомлення за останньою відомою банку згідно умов договору адресою клієнта.
Пунктом 18.6. договору передбачено, що до всіх правовідносин, пов`язаних з укладанням та виконанням договору, застосовується строк позовної давності тривалістю у сімдесят років. 
25 квітня 2017 року між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та АТ «КІБ» укладено Договір відступлення права вимоги №114/33, відповідно до умов якого до АТ «КІБ» перейшло право грошової вимоги до відповідачки за кредитним договором № 010/0244/82/0394790 (а.с.63-66; 119-125, Т. 1). Обставини передачі права вимоги за укладеним з відповідачкою договором підтверджується витягом з реєстру боржників 114/33-2 від 27 квітня 2017 року, згідно якого також вбачається, що розмір заборгованості відповідачки складає 19 282,98 грн (а.с. 126, Т. 1).
25 квітня 2017 року між АТ «КІБ» та ТОВ «ФК «ЄАПБ»укладено Договір про відступлення прав вимоги, у відповідності до умов якого, АТ «КІБ» передає (відступає) новому кредиторові за плату, а новий кредитор приймає належні первісному кредитору права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників (портфель заборгованості) (а.с.67-70, Т. 1).
Відповідно до Реєстру боржників до Договору відступлення права вимоги № 20170425 від 25 квітня 2017 року та акту приймання-передачі документів за договором відступлення права вимоги № 20170425 від 25 квітня 2017 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідачки в сумі 19 282,98 грн, з яких 19 282, 98 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу (а.с. 73-74; 76-78, Т. 1).
Згідно п. 2.5. Договору відступлення права вимоги, АТ «КІБ» гарантує, що на дату укладення Договору Права Вимоги, Кредитні договори та Договори забезпечення є дійсними.
На виконання п. 2.7. Договору відступлення права вимоги, згідно вимог ст. ст. 512 - 514, 516 ЦК України, на адресу відповідачки, зазначену в кредитному договорі, АТ «КІБ» направлено повідомлення про відступлення права вимоги до ТОВ «ФК «ЄАПБ» (а.с. 79, 80, Т. 1).
Згідно з умовами Кредитного договору Позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування Кредитом та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених Договором.
Відповідачка не виконала свого обов`язку повернути кредит в строки визначені кредитним договором.
Згідно розрахунку ТОВ «ФК «ЄАПБ» ОСОБА_1 має непогашену заборгованість за кредитним договором №010/0244/82/0394790 в розмірі 19 282,98 грн, яка складається з суми заборгованості за основною сумою боргу 19282,98 грн (а.с. 21-22).
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачка не виконувала свої зобов`язання за кредитним договором, а тому вважав наявними підстави для стягнення заборгованості за кредитним договором в загальній сумі 19 282,98 грн.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення позову. 
Згідно ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.  
Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.  
Згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Частиною 1 ст. 1049 ЦК України передбачено обов`язок позичальника повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, встановлені договором.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).
Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Доводи апеляційної скарги, що позивачем суду не було надано доказів на підтвердження факту передачі права вимоги від АТ «Райффайзен Банк Аваль» до АТ «КІБ» та від АТ «КІБ» до ТОВ «ФК «ЄАПБ», спростовуються матеріалами справи, зокрема, витягом з реєстру боржників 114/33-2 від 27 квітня 2017 року до Договору відступлення права вимоги № 114/33 від 15 квітня 2017 року;  Реєстром боржників до Договору відступлення права вимоги № 20170425 від 25 квітня 2017 року та актом приймання-передачі документів за договором відступлення права вимоги № 20170425 від 25 квітня 2017 року, з яких вбачається що від АТ «Райффайзен Банк Аваль» до АТ «КІБ», а в подальшому від АТ «КІБ» до ТОВ «ФК «ЄАПБ» перейшло право вимоги до відповідачки за кредитним договором № 010/0244/82/0394790 на суму 19 282,98 грн.
Стосовно доводів апеляційної скарги, що ні АТ «Райффайзен Банк Аваль», ні АТ «КІБ» не повідомили відповідачку про відступлення права вимоги, колегія суддів зауважує, що АТ «КІБ» повідомляло ОСОБА_1 листом від 12 травня 2017 року № 001770120 про відступлення права вимоги за кредитним договором ТОВ «ФК «ЄАПБ» (а.с. 19).
Щодо неповідомлення АТ «Райффайзен Банк Аваль» відповідачки про відступлення права вимоги, слід зазначити наступне.
Відповідно до ч. 2 ст. 516 ЦК України, якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. 
Відповідачкою не надано суду доказів сплати заборгованості за кредитним договором первісному кредитору - АТ «Райффайзен Банк Аваль», а неповідомлення боржника про заміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі.
У ст.599 ЦК України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Таким чином, із боржниці на користь нового кредитора підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором.
Стосовно незгоди скаржниці з розміром заборгованості, колегія суддів зауважує, що вказаний розмір заборгованості по кредитному договору в сумі 19 282,98 грн підтверджується також випискою АТ «Райффайзен Банк Аваль», наданою на виконання протокольної ухвали суду першої інстанції від 11 лютого 2021 року (а.с. 212-225, Т. 1).
Жодних доказів на спростування розрахунку заборгованості відповідачка суду не надала, як і не надала суду контррозрахунку. 
В суді першої інстанції представником ОСОБА_1 - адвокатом Сукач О.С. було заявлено про застосування строків позовної давності (а.с. 54-55, Т. 1).
Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.
Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).
Відповідно до приписів ст. 258 ЦК України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю.
Згідно п. 1) ч. 2 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).
Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.
Статтю ст. 259 Цивільного кодексу України передбачено, що позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін.
Відповідно до п. 1.2 кредитного договору кредит надавався відповідачці строком на 48 місяців, строк користування кредитом починається з 20 грудня 2012 року та закінчується 20 грудня 2016 року.
Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором підтверджується, що останній платіж за умовами договору відповідач здійснила 29 лютого 2016 року, після чого грошові зобов`язання за договором нею не виконувались (а.с. 212-225, Т. 1).
У відповідності до п. 18.6 кредитного договору до всіх правовідносин, пов`язаних з укладенням та виконанням договору, застосовується строк позовної давності тривалістю у сімдесят років.
Оскільки кредитний договір містить узгоджену сторонами умову про збільшення встановленої законом позовної давності до 70 років, позивач звернувся до суду з позовом 27 грудня 2019 року, тобто строк позовної давності ним не пропущено. 
Порушень судом норм процесуального права колегією суддів не встановлено.
Таким чином колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду і не містять нових даних, які б давали підстави для скасування чи зміни ухваленого рішення. Правильно встановивши фактичні обставини справи, суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає. 
Відповідно до ч. 6 ст. 19, п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України судове рішення у даній справі, як малозначній, не підлягає касаційному оскарженню.
Керуючись ст.ст. 367, 374 ч. 1 п. 1, 375, 381-382, 389 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана її представником - адвокатом Сукач Ольгою Сергіївною, залишити без задоволення. 
Рішення Зарічного районного суду м. Суми від 10 січня 2023 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий -  	О. І. Собина	

Судді:                                                                                        Ю. О. Філонова 

                                                                                                   В. Ю. Рунов