ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2023 року 
м. Київ

справа № 380/14636/22
адміністративне провадження № К/990/15685/23  
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Соколова В.М.,
суддів: Єресько Л.О.,  Загороднюка А.Г., 
розглянувши в порядку письмового провадження за наявними матеріалами у суді касаційної інстанції адміністративну справу № 380/14636/22
за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, провадження у якій відкрито
за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 23 січня 2023 року (суддя Качур Р.П.) та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 30 березня 2023 року (суддя-доповідач - Качмар В.Я., судді: Большакова О.О., Кушнерик М.П.),
УСТАНОВИВ: 
І. Короткий зміст позовних вимог
У жовтні 2022 року ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі також - відповідач), у якому просив:
- визнати протиправними дії відповідача щодо порушення вимог абзаців 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078 (далі -Порядок № 1078) при нарахуванні та виплаті індексації грошового забезпечення позивачу в період з 01 березня 2018 року по 26 квітня 2020 року;
- зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та доплату індексації грошового забезпечення позивачу за період з 01 березня 2018 року по 26 квітня 2020 року, виходячи з фіксованої величини 4213,85 грн, що розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу відповідно до вимог 4, 5, 6 пункту 5 Порядку № 1078 у сумі 108 998,26 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, відповідачем у період з 01 березня 2018 року по 26 квітня 2020 року виплачено позивачу тільки поточну індексацію грошового забезпечення, яка склалася унаслідок перевищення порогу для проведення індексації у 103 відсотка на загальну суму 2838,40  грн. Однак, відповідачем усупереч вимог абзаців 3, 4, 5, 6 Порядку № 1078 не нараховано та не виплачено позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 01 березня 2018 року по 26 квітня 2020 року, виходячи з фіксованої величини 4213,85 грн, що розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу в сумі 108 998,26 грн. Окремо зазначено, що правовідносини у цьому позові не досліджувалися та не встановлювалися у справі № 380/8755/20.
ІІ. Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій і мотиви їхнього ухвалення
Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 23 січня 2023 року, залишеною без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 30 березня 2023 року, закрито провадження у справі № 380/14636/22 на підставі пункту 4 частини першої статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України (по тексту - КАС України).
Закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, керувався тим, що рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 19 січня 2021 року у справі № 380/8755/20, яке набрало законної сили 16 березня 2021 року, позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 задоволено частково. Визнано протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 у період з 01 грудня 2015 року по 28 лютого 2018 року з урахуванням базового місяця для нарахування індексації - березня 2015 року; зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01 грудня 2015 року по 28 лютого 2018 року з урахуванням базового місяця для нарахування індексації - січня 2008 року, з урахуванням виплачених сум. У задоволенні позовних вимог про визнання протиправними дій Військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 у період з 01 березня 2018 року по 26 квітня 2020 року та про стягнення з Військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення у розмірі 189 765,99 грн відмовлено повністю.
Зважаючи на вказане та враховуючи предмет позову у справі № 380/14636/22, місцевий суд дійшов висновку, що позивач уже звертався до суду з вимогами про нарахування та виплату індексації грошового забезпечення за період з 01 березня 2018 року по 26 квітня 2020 року з урахуванням абзацу 4 пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078, за наслідками розгляду яких прийнято судове рішення, яке набрало законної сили. Отже, існує судове рішення у справі № 380/8755/20, яке набрало законної сили, між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.
За таких обставин Львівський окружний адміністративний суд дійшов висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі відповідно до пункту 4 частини першої статті 238 КАС України.
Суд апеляційної інстанції погодився з вищеописаними мотивами окружного суду та зазначив, що позивачем у справі № 380/8755/20 вже було заявлено позовні вимоги про нарахування та виплату індексації грошового забезпечення за період з 01 березня 2018 року по 26 квітня 2020 року з урахуванням абзацу 4 пункту 5 Порядку № 1078 і судом прийнято рішення щодо таких вимог, яке набрало законної сили. Отже, є судове рішення у справі № 380/8755/20, яке набрало законної сили, між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав. 
За міркуваннями суду апеляційної інстанції, при зміні однієї альтернативної позовної вимоги іншою, або при виділенні з позову, який уже заявлено, частини позовних вимог в окремий позов, тотожність предмета позову зберігається.
При цьому, в оскаржуваній постанові суд апеляційної інстанції посилається на позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 15 грудня 2022 року у справі № 120/10267/21-а. Водночас апеляційний суд вказує, що також ураховує позицію Верховного Суду, викладену у постановах від 15 грудня 2022 року у справі № 460/3473/21 та від 31 січня 2023 року у справі № 340/3391/22, однак зважаючи на предмет спору, подібність позовних вимог та спірних відносин уважає, що в даному випадку доцільно застосувати позицію Суду, викладену у справі №120/10267/21-а.
ІІІ. Короткий зміст та обґрунтування вимог касаційної скарги та її рух у касаційній інстанції. Позиція інших учасників справи
01 травня 2023 року на адресу Верховного Суду через підсистему «Електронний суд» надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 , у якій скаржник просить скасувати ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 23 січня 2023 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 30 березня 2023 року, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Аргументи заявника касаційної скарги полягають у тому, що у справі № 380/8755/20 судами вирішувалося питання права позивача на отримання індексації грошового забезпечення за період з 01 березня 2018 року по 26 квітня 2020 року із застосуванням базового місяця - березень 2018 року. Натомість, предметом спору у справі № 380/14636/22 є право позивача на отримання індексації грошового забезпечення за вказаний період, виходячи з фіксованої величини 4213,85 грн, що розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу відповідно до вимог абзаців 4, 5, 6 пункту 5 Порядку № 1078. Тому, оскільки питання суми індексації яка підлягає виплаті, не вирішувалось у справі № 380/8755/20, а розрахунок її суми віднесено до дискреційних повноважень відповідача і на момент розгляду справи № 380/8755/20, такий розрахунок відповідачем проведено не було в повному обсязі, то вимоги щодо нарахування та виплати щомісячної фіксованої індексації (індексації-різниці) грошового забезпечення не розглядалися.
ОСОБА_1 зауважує, що лише після того, як відповідачем було визначено суму індексації грошового забезпечення нараховану у лютому 2018 року (у розмірі 4258,75 грн) стало можливим визначити, що підвищення грошового забезпечення позивача у березні 2018 року у порівнянні з лютим 2018 року не перевищило суму індексації, нарахованої у березні 2018 року, та позивачу належна індексація грошового забезпечення у фіксованій величині в сумі 4 213,85 грн. Таким чином, на думку касатора, пункт 4 частини першої статті 238 КАС України не підлягає застосуванню, оскільки предмети у двох вищезазначених справах різні, а закриття провадження у справі можливе за умови, що рішення, яке набрало законної сили, є тотожним позову, який розглядається.
На тлі цього заявник вказує про неврахування судами попередніх інстанцій висновків Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постановах від 15 грудня 2022 року у справі №460/3473/21, від 23 січня 2023 року у справі №340/3391/22, від 13 березня 2023 року у справі № 560/11003/22.
Ухвалою від 16 травня 2023 року Верховний Суд відкрив касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою.
Згідно з даними офіційного сайту Укрпошти, копію ухвали про відкриття касаційного провадження разом із копією касаційної скарги ОСОБА_1 доставлено та вручено відповідачу 30 травня 2023 року, що також підтверджується змістом телефонограми. Проте, від відповідача відзив на касаційну скаргу до Суду не надходив, що не є перешкодою для перегляду оскаржуваних судових рішень у касаційному порядку відповідно до частини четвертої статті 338 КАС України.
Ухвалою від 19 липня 2023 року Верховний Суд у складі судді Касаційного адміністративного суду Соколова В.М. провів необхідні дії з підготовки справи до касаційного розгляду та призначив її до розгляду в порядку письмового провадження за наявними матеріалами на підставі пункту 3 частини першої статті 345 КАС України.
IV. Оцінка висновків судів, рішення яких переглядаються. Позиція Верховного Суду
Згідно з ухвалою від 16 травня 2023 року, касаційне провадження у справі відкрито з метою перевірки доводів щодо неправильного застосування судами першої та апеляційної інстанцій пункту 4 частини першої статті 238 КАС України при постановленні ухвали суду першої інстанції, яка залишена без змін постановою апеляційної інстанції, про закриття провадження у справі, що відповідає підставам касаційного оскарження.
Перевіривши доводи касаційної скарги та правильність застосування судами попередніх інстанцій норм процесуального права у межах, визначених статтею 341 КАС України, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Згідно з позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною у постанові від 11 квітня 2018 року у справі № 11-257заі18, неможливість повторного розгляду справи за наявності рішення суду, що набрало законної сили, постановленого між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав, ґрунтується на правових наслідках дії законної сили судового рішення. Після набрання рішенням законної сили сторони та інші особи, які брали участь у справі, а також їх правонаступники не можуть знову заявляти в суді ті ж позовні вимоги й з тих же підстав.
За змістом пункту 4 частини першої статті 238 КАС України суд закриває провадження у справі якщо є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.
Зазначена підстава для закриття провадження у справі спрямована на усунення випадків повторного вирішення судом спорів, які вже розглянуті і остаточно вирішені по суті. Перешкодою для звернення до суду є наявність у тотожному спорі рішення або постанови суду, що набрали законної сили, або ухвали про закриття провадження у справі.
Необхідно зауважити на тому, що відповідно до наведеної норми тотожними визнаються позови, у яких збігаються сторони, предмет і підстава, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників адміністративного процесу, вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. Нетотожність хоча б одного із цих чинників не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору.
Предмет позову - це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення.
Визначаючи підстави позову, як елементу його змісту, суд повинен перевірити, на підставі чого, тобто яких фактів (обставин) і норм закону позивач просить про захист свого права.
У постанові від 09 жовтня 2018 року у справі № 809/487/18 Верховний Суд зазначив, що підстави адміністративного позову - це фактичні та юридичні обставини публічно-правового спору, які обґрунтовують можливість подання такого позову, це факти, які відповідно до норм матеріального права вказують на наявність (відсутність) між позивачем та відповідачем спірних правовідносин. Відтак, для встановлення тотожності підстав позову визначальне значення має коло обставин та фактів, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги. Не є зміною підстав адміністративного позову викладення одних і тих же обставин, але в іншій стилістичній формі або із зазначенням обставин, які були відомі заявникові під час подання ним первісної заяви, але були названі ним інакше.
Отже, достатньою та необхідною правовою підставою для закриття провадження у справі на підставі пункту 4 частини першої статті 238 КАС України є одночасна сукупність таких умов: тотожність спору (підстави, предмет позову та сторони співпадають); наявність в іншій справі постанови чи ухвали, якими завершено розгляд справи і які набрали законної сили.
Таким чином спірним є питання наявності в межах двох справ одночасної сукупності вищевказаних умов для закриття провадження у справі, що розглядається.
Проаналізувавши підстави, предмет позову та суб`єктний склад сторін у цій справі, суди попередніх інстанцій дійшли висновку про наявність підстав для закриття провадження, оскільки має місце спір, що виник між тими самими сторонами, стосується одного й того самого предмету і заявлений з тих самих підстав, що й у справі № 380/8755/20, за наслідком розгляду якого ухвалено рішення Львівського окружного адміністративного суду від 19 січня 2021 року, яке набрало законної сили 16 березня 2021 року.
Надаючи оцінку правильності застосування судами попередніх інстанцій норм процесуального права, Суд виходить з такого.
Так, рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 19 січня 2021 року у справі №  380/8755/20 позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 задоволено частково. Визнано протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 у період з 01 грудня 2015 року по 28 лютого 2018 року з урахуванням базового місяця для нарахування індексації - березня 2015 року; зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01 грудня 2015 року по 28 лютого 2018 року з урахуванням базового місяця для нарахування індексації - січня 2008 року, з урахуванням виплачених сум. У задоволенні позовних вимог про визнання протиправними дій Військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 у період з 01 березня 2018 року по 26 квітня 2020 року та про стягнення з Військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення у розмірі 189 765,99 грн відмовлено повністю.
Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 16 березня 2021 року вказане рішення суду першої інстанції. Відповідно, рішення Львівського окружного адміністративного суду від 19 січня 2021 року у справі № 380/8755/20 набрало законної сили 16 березня 2021 року.
Судові рішення у справі № 380/8755/20 в частині відмови у задоволенні позовних вимог про визнання протиправними дій Військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 у період з 01 березня 2018 року по 26 квітня 2020 року та про стягнення з Військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення у розмірі 189 765,99 грн побудовані на висновку про те, що при нарахуванні позивачу індексації грошового забезпечення за вказаний період відповідач правомірно визначав базовим місяцем для нарахування індексації березень 2018 року. 
Отже, у рамках розгляду справи № 380/8755/20 вирішено питання про право позивача на нарахування і виплату індексації грошового забезпечення за період з 01 березня 2018 року по 26 квітня 2020 року з урахуванням базового місяця індексації  - березень 2018 року. 
Повертаючись до обставин справи, що розглядається, необхідно зазначити, що предметом позову у ній є питання розрахунку (перерахунку) індексації грошового забезпечення за період з 01 березня 2018 року по 26 квітня 2020 року відповідно до вимог абзаців 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку №1078.
У касаційній скарзі позивач зазначає про нетотожність позову у цій справі та справі № 380/8755/20, оскільки у цьому випадку позовні вимоги стосуються виплати індексації грошового забезпечення у фіксованій величині в розмірі 4213,85 грн згідно вимог абзаців 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку № 1078. Тобто, дослідженню у цій справі підлягає питання наявності у позивача права на отримання індексації грошового забезпечення у період з 01 березня 2018 року, виходячи з фіксованої величини, що розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу, яка передбачена зазначеними положеннями Порядку № 1078.
У такому контексті Суд зазначає, що предметом позову у цій справі є саме питання наявності розрахунку фіксованої щомісячної індексації грошового забезпечення та її розміру. Вказане не було предметом правової оцінки судами у справі № 380/8755/20, оскільки перевірка правильності нарахованих відповідачем позивачу сум індексації грошового забезпечення з урахуванням абзаців 4, 5, 6 пункту 5 Порядку № 1078 не здійснювалася.
Відтак, судами попередніх інстанцій здійснено неправильний порівняльний аналіз підстав і обставин, якими позивач обґрунтовує позовні вимоги у справі, що розглядається та у справі №380/8755/20.
Ураховуючи, що відповідно до пункту 13 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1078 від 17 липня 2003 року, спори з питань індексації грошових доходів підлягають розгляду в судовому порядку, питання обчислення суми індексації може бути предметом судового контролю, а позовні вимоги щодо правильності їх обчислення можуть бути заявлені окремим позовом. При цьому, моментом виникнення спірних правовідносин буде ймовірне порушення прав позивача після виплати позивачем індексації грошового забезпечення, з розміром якого останній не погоджується.
Такий правовий підхід узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною, зокрема у постановах від 15 грудня 2022 року у справі №460/3473/21, від 23 січня 2023 року у справі №340/3391/22, від 31 січня 2023 року у справі № 340/3391/22, від 13 березня 2023 року у справі №560/11003/22 та багатьох інших, і колегія суддів не вбачає підстав для відступу від неї.
За таких обставин висновки судів першої та апеляційної інстанцій про те, що вимоги, заявлені позивачем у цій справі, вже були предметом судового розгляду в іншій адміністративній справі №380/8755/20 та їх фактично вже було вирішено по суті, є помилковими, що виключає наявність підстав для закриття провадження у справі на підставі пункту 4 частини першої статті 328 КАС України.
Отже, суди попередніх інстанцій допустили порушення норм процесуального права, що призвело до постановлення незаконної ухвали, залишеної в силі судом апеляційної інстанції, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі.
Відповідно до частини першої статті 353 КАС України підставою для скасування ухвали судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі.
Таким чином касаційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню, а оскаржувані судові акти - скасуванню з направлянням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.
V. СУДОВІ ВИТРАТИ
З огляду на результат касаційного перегляду та відсутність документального підтвердження понесених скаржником судових витрат у суді касаційної інстанції, розподіл таких витрат не здійснюється. 
Керуючись статтями 341, 345, 349, 353, 355, 356, 359 КАС України, Верховний Суд
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 23 січня 2023 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 30 березня 2023 року у справі № 380/14636/22 скасувати.
Справу № 380/14636/22 направити до Львівського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Судді	В.М. Соколов Л.О. Єресько   А.Г. Загороднюк