КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

	

Головуючий у суді першої інстанції: Шаповалова К.В.
Єдиний унікальний номер справи № 753/15663/22
Апеляційне провадження № 22-ц/824/9557/2023
 
ПОСТАНОВА
Іменем України
 
25 липня 2023 року                                                                                                 м. Київ
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді  Мережко М.В.,
суддів: Поліщук Н.В., Соколової В.В.,
розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в приміщенні Київського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 03 березня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів,
 
встановив:
 
У грудні 2022 року ОСОБА_2 звернулася до суду із вказаним позовом.
В обґрунтування позовних вимог вказувала, що з 20 лютого 2010 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Під час перебування у шлюбі у сторін народилась дитина - донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Посилаючись на те, що дитина проживає з матір`ю та знаходиться на її утриманні, просила суд стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти  на утримання доньки ОСОБА_3 у розмірі 6000 грн, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до повноліття дитини.
Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 03 березня 2023 року позов задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2   на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 4500 грн щомісячно, починаючи з 09 грудня 2022 року і до досягнення дитиною повноліття.
Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_4 подав до Київського апеляційного суду апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення Дарницького районного суду м. Києва від 03 березня 2023 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким стягнути аліменти у розмірі 1416,50 грн щомісячно.
Апеляційну скаргу мотивував тим, що визначений судом розмір аліментів до стягнення є надто обтяжливим для нього. Вказує, що не заперечує проти свого обов`язку сплачувати аліменти на утримання доньки, однак, погоджується сплачувати їх у розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. 
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 заперечила проти задоволення скарги. Вказує, що рішення суду є законним та обґрунтованим, а тому просить апеляційну крагу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
За правилами ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Як вбачається зі змісту позовної заяви, предметом позову є стягнення аліментів у твердій грошовій сумі - 6000 грн на місяць. 
За таких обставин апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч.13 ст.7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
Згідно ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Встановлено, що 20 лютого 2010 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 було укладено шлюб, що зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровськогоо районного управління юстиції м. Києва, актовий запис № 265 (а.с. 3)
Під час перебування у шлюбі у строні народилась дитина- ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження, яке видане виконавчим комітетом Синявської сільської ради Рокитнянського райну Київської області, актовий запис № 20. Батьками дитини записані: мати- ОСОБА_2 , батько - ОСОБА_1 (а.с. 4)
Сімейні відносини між сторонами припинено. Дитина проживає з матір`ю та перебуває на її утриманні.
Вказані обставини не заперечуються сторонами.
Відповідно до п. 4 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Згідно зі ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Відповідно до ч. 2 та 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.
Статтею 182 Сімейного кодексу України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів на інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.
Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Згідно з ч.1 ст. 192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Частиною 2 ст. 182 Сімейного кодексу України передбачено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків передбачених ст. 184 Сімейного кодексу України (коли розмір аліментів визначається у твердій грошовій сумі).
Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.
Відповідно до п.п. 3 п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.
Визначаючи розмір аліментів до стягнення, суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що з урахуванням фактичних обставин справи та виходячи із закріплених ч. 9 ст. 7 Сімейного кодексу України принципів справедливості, добросовісності та розумності, відповідності моральним засадам суспільства, можливим є стягнення з відповідача на користь позивачки у твердій грошовій сумі у розмірі 4500 грн. 
Колегія суддів не може повністю погодитися з таким висновком суду першої інстанції.
Так, відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. 
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Згідно абз. 4 п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.
Задовольняючи позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів у розмірі 4500 грн, суд першої інстанції не повною мірою врахував матеріальне становище платника аліментів, відсутність у матеріалах справи доказів про розмір доходів, який би дозволяв сплачувати аліменти у зазначеному розмірі, наявність у відповідача майна, а тому рішення суду в цій частині підлягає зміні.
На підставі викладеного, колегія суддів доходить висновку про необхідність зміни рішення в частині визначення розміру аліментів та визначити його у розмірі 3000 грн, щомісячно з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Апеляційний суд, беручи до уваги обов`язок обох батьків утримувати своїх дітей, повноцінно забезпечувати їх інтереси, вважає такий розмір аліментів обґрунтованим та достатнім для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку дитини.
Відповідно до положень ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:
1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;
2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;
3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;
4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Враховуючи викладене, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції зміні в частині визначення розміру аліментів.
Керуючись ст.ст.  141, 365, 367, 369, 374, 376, 381 - 384 ЦПК України, суд,
 
постановив:
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 03 березня 2023 року змінити в частині визначення розміру аліментів, стягнувши із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2  на утримання дитини - доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 аліменти у розмірі 3000 (три тисячі) гривень, щомісячно і до досягнення дитиною повноліття.
В іншій частині рішення залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та, відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, оскарженню не підлягає.
 
Реквізити сторін:
Позивач:       ОСОБА_2  ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ).
Відповідач:    ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП невідомий, місце реєстрації: АДРЕСА_2 ) .

Головуючий:                                                                                   М.В. Мережко
 
Судді:                                                                                                Н.В. Поліщук
 
В.В. Соколова