ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2023 року  
м. Черкаси   

справа № 2-2679/12 провадження № 22-ц/821/1304/23 категорія на ухвалу  	  	

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Бородійчука В.Г.
суддів: Карпенко О.В., Василенко Л.І.
секретар: Ярошенко Б.М.

учасники справи:
заявник:  ОСОБА_1 
представник заявника - адвокат Шаповал Олена Володимирівна
стягувач: ОСОБА_2 
представник стягувача - адвокат Манзар Тетяна Володимирівна
зацікавлена особа - Перший відділ державної виконавчої служби у м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) 

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження в режимі відеоконференції апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 26 червня 2023 року у справі за заявою ОСОБА_1 , стягувач ОСОБА_2 , зацікавлена особа: Перший відділ державної виконавчої служби у м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

в с т а н о в и в :

Описова частина
Короткий зміст позовних вимог

25 квітня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.
В обґрунтування своїх вимог вказував, що 13 грудня 2012 року заочним рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси по справі № 2-2679/12 стягнуто із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти в розмірі частини всіх видів заробітку на утримання дитини - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 08 жовтня 2012 року.
31 січня 2013 року на виконання вказаного рішення видано виконавчий лист стягувану.
15 лютого 2023 року рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області у справі № 359/4752/22, яке набуло чинності 28 березня 2023 року звільнено ОСОБА_1 від сплати аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3 .
Вказаним рішенням стягнуто зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі частини всіх видів заробітку але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з моменту подання позову, 01 серпня 2022 року і до досягнення дитиною повноліття.
12 квітня 2023 року ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області виправлено описку в рішенні суду від 15 лютого 2023 року, викладено другий абзац резолютивної частини в наступній редакції: «Звільнити ОСОБА_1 від сплати аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 08 жовтня 2012 року та до досягнення дитиною повноліття, які були стягнуті на підставі заочного рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 13 грудня 2012 року № 2-2679/12.»
Таким чином, заявник вважає, що припинено його зобов`язання зі сплати аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3 за рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 13 грудня 2012 року у справі № 2679/12.
Однак, ОСОБА_2 , незважаючи на те, що відпали підстави для стягнення аліментів, пред`явила виконавчий лист від 31 січня 2013 року до виконання.
05 квітня 2023 року державним виконавцем Соснівського відділу державної виконавчої служби м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бабенко А.О. винесена постанова про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_1 з примусового виконання вищевказаного виконавчого листа.
ОСОБА_1 зазначив, що його син ОСОБА_3 проживає разом з ним, перебуває на його повному піклуванні, тому він звільнений від сплати аліментів.
Вважає, що відкриття виконавчого провадження свідчить про порушення його прав, оскільки саме він на теперішній час отримав право отримувати та розпоряджатися аліментами, які стягуються на утримання сина.
Тому, на даний час у ОСОБА_1 відсутній обов`язок по сплаті аліментів на утримання сина.
В зв`язку з вищевикладеним, просить визнати виконавчий лист, виданий 31 січня 2013 року по справі № 2-2679/12 таким, що не підлягає виконанню.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси 26 червня 2023 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 відмовлено.

Ухвала суду мотивована тим, що під час розгляду заяви було встановлено наявність у ОСОБА_1 заборгованості по аліментах. Станом на 05 квітня 2023 року така заборгованість склала згідно з розрахунком державного виконавця 224 332 грн. 50 коп.
Враховуючи наявність заборгованості суд дійшов висновку про наявність обв`язку ОСОБА_1 здійснювати виплати за виконавчим листом, який він просить визнати таким, що не підлягає виконанню, тому саме за вказаних обставин заява ОСОБА_1 залишена без задоволення. 

Короткий зміст вимог апеляційної скарги 

Не погоджуючись із ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 оскаржив її в установленому порядку до суду апеляційної інстанції.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу Сосніського районного суду м. Черкаси від 26 червня 2023 року як незаконну та прийняти нову постанову, якою його заяву про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню задовольнити. 

Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга мотивована тим, що під час розгляду заяви ОСОБА_1 не врахував, що рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 15 лютого 2022 року звільнено ОСОБА_1 від сплати аліментів, які були стягнуті на підставі заочного рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 13 грудня 2012 року у справі № 2-2679/12.
З урахуванням принципу розумності вбачається, що ОСОБА_1 звільнено від сплати будь-яких аліментних платежів, тобто відпали правові підстави для стягнення з нього аліментів на підставі рішення суду, незалежно від періоду їх сплати.
Виконавче провадження відкрито 05 квітня 2023 року, в той час, коли ОСОБА_1 вже був звільнений судовим рішенням від їх сплати, при цьому, дитина проживає разом з батьком, а тому аліменти можуть бути стягнуті лише на його користь.
Крім того, вважає, що разом зі вступом в законну силу 28 березня 2023 року рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 15 лютого 2023 року виконавчий лист, виданий 31 січня 2013 року втратив законну силу. Районний суд помилково вдався до оцінки розрахунків заборгованості по аліментах, зроблених державним виконавцем лише 05 квітня 2023 року за виконавчим листом виданим на виконання рішення суду, за яким на той час у ОСОБА_1 не було зобов`язань, відповідно і заборгованість утворитися не могла.
Таким чином, розглядаючи спір, районний суд неповно з`ясував обставини справи, порушив норми процесуального права, що призвело до постановлення незаконної та необґрунтованої ухвали суду, яка підлягає до скасування з прийняттям нової постанови про задоволення його заяви. 

Відзив на апеляційну скаргу 

У відзиві на апеляційну скаргу, що надійшов від представника ОСОБА_2 - адвоката Манзар Т.В. зазначено, що доводи апеляційної скарги є необґрунтованими та не дають підстав для зімни чи скасування рішення суду.
Частина 1 статті 194 СК України передбачає, що аліменти можуть бути стягнуті за виконавчим листом за минулий час, але не більше як за десять років, що передували пред`явленню виконавчого листа до виконання. ОСОБА_1 нехтуючи своїми батьківськими обов`язками, з лютого 2013 року по березень 2023 року включно не сплачував аліменти відповідно до рішення Соснівського районного суду м. Черкаси, а лише перераховував незначну суму, тому весь тягар на утримання сина покладався на ОСОБА_2 .
Оскільки, ОСОБА_1 має законну заборгованість по аліментах і дана заборгованість вірно нарахована державним виконавцем. В даному випадку права заявника ОСОБА_1 ніяким чином не порушено, адже з моменту вступу в законну силу рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 15 лютого 2023 року припинився його обов`язок сплачувати аліменти на підставі заочного рішення Соснівського районного суду м. Черкаси, однак це не звільняє його від сплати наявної заборгованості.
Тому, ухвала суду є законною і обгрунтованою і підстав для задоволення апеляційної скарги немає. 

Мотиви, з яких виходить Апеляційний суд, та застосовані норми права

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Зазначеним вимогам закону ухвала суду першої інстанції відповідає.
Судом першої інстанції встановлено, що 13 грудня 2012 року заочним рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси по справі № 2-2679/12 стягнуто із заявника аліменти на користь стягувача  ОСОБА_2 в розмірі частини всіх видів заробітку на утримання дитини - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , але не менш 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 08 жовтня 2012 року (а.с. 5).
31 січня 2013 року на виконання вказаного рішення видано виконавчий лист стягувачу (а.с. 6).
15 лютого 2023 рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області № 359/4752/22, яке набуло чинності 28 березня 2023 року, звільнено ОСОБА_1 від сплати аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менш 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 08 жовтня 2012 року та до досягнення дитиною повноліття, які були стягнуті на підставі заочного рішення Соснівського районного суду Черкаської області від 13 грудня 2012 року.
Цим же рішенням стягнуто зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі частини всіх видів заробітку, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з моменту подання позову, а саме 01 серпня 2022 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 7-8).
15 лютого 2023 року видано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі частини всіх видів заробітку, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з моменту подання позову, а саме 01 серпня 2022 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 14).
21 березня 2023 року постановою старшого державного виконавця Бориспільського відділу державної виконавчої служби у Бориспільському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) за вищевказаним листом відкрито виконавче провадження № НОМЕР_2.
12 квітня 2023 року ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області виправлено описку в рішення суду від 15 лютого 2023 року, викладено абзац другий резолютивної частини в наступній редакції: «Звільнити ОСОБА_1 від сплати аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менш 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 08 жовтня 2012 року та до досягнення дитиною повноліття, які були стягнуті на підставі заочного рішення Соснівського районного суду Черкаської області від 13 грудня 2012 року № 2-2679/12». (а.с. 11).
05 квітня 2023 року державним виконавцем Соснівського відділу державної виконавчої служби у м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бабенко А.О. винесена постанова про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_1 з примусового виконання вищевказаного виконавчого листа (а.с. 12).
Суд першої інстанції відмовляючи в задоволенні заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню виходив з того, що під час розгляду заяви було встановлено наявність у ОСОБА_1 заборгованості по аліментах. Станом на 05 квітня 2023 року така заборгованість склала згідно з розрахунком державного виконавця 224 332 грн. 50 коп.
Враховуючи наявність заборгованості суд дійшов висновку про наявність обв`язку ОСОБА_1 здійснювати виплати за виконавчим листом, який він просить визнати таким, що не підлягає виконанню, тому саме за вказаних обставин заява ОСОБА_1 залишена без задоволення.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначено, що ОСОБА_1 звільнено від сплати будь-яких аліментних платежів, тобто відпали правові підстави для стягнення з нього аліментів на підставі рішення суду, незалежно від періоду їх сплати. На підставі цього, висновок районного суду про відмову в задоволенні заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню підлягає до скасування.
Перевіряючи мотиви ухвали суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, колегія суддів зауважує, що у разі, якщо аліменти сплачувалися на підставі рішення суду і існує відкрите виконавче провадження, варто враховувати, що і цей етап потребує уваги для реалізації рішення про припинення стягнення аліментів.
Той із батьків, який отримав рішення про припинення стягнення з нього аліментів, має додатково звернутися до державної виконавчої служби, або приватного виконавця, який здійснював примусове виконання рішення про стягнення аліментів.
Мета такого звернення - закінчення виконавчого провадження, що можливо за наявності рішення суду про припинення стягнення аліментів (яке набрало чинності) та відсутності заборгованості зі сплати аліментів у межах існуючого виконавчого провадження.
ОСОБА_1 одним із доводів апеляційної скарги вказує на те, що аліменти в період з 2013 по 2023 рік не стягувалися не з його вини, оскільки ОСОБА_2 не зверталася з заявою про звернення виконавчого листа до виконання.
Звернення стягувача з заявою про виконання виконавчого листа відповідно до частини третьої статті 12 Закону № 1404-VIII виконавчий документ про стягнення періодичних платежів у справах про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок каліцтва чи іншого ушкодження здоров`я, втрати годувальника тощо може бути пред`явлено до виконання протягом усього періоду, на який присуджені платежі.
З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що не звернення стягувачем виконавчого листа до виконання не припиняє права стягувача у майбутньому звернутися до виконавчої служби із заявою про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого документа за відсутності сплати боржником аліментів на утримання дитини згідно із судовим рішенням.
Крім того, судом вірно зазначено, що в разі незгоди ОСОБА_1 з розрахунком державного виконавця, існує механізм оскарження дій державного виконавця.
Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом (частина перша статті 74 Закону № 1404-VІІІ). 
Посилання боржника на те, що рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 15 лютого 2023 року припинено його зобов`язання зі сплати аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3 за рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 13 грудня 2012 року № 2-2679/12 навіть за минулий період з моменту подачі заяви ОСОБА_1 до суду, тобто з 08 жовтня 2012 року є хибним, оскільки з тексту рішення вбачаються висновки про припинення стягнення аліментів у зв`язку з проживанням сина  ОСОБА_3 з грудня 2021 року з боржником ОСОБА_1 ..
Вимог про звільнення боржника ОСОБА_1 від заборгованості від сплати аліментів за минулий період останній не заявляв, і вони в судовому засіданні, як вбачається з рішення Бориспільського міськрайонного суду, не вирішувалися.
Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 432 ЦПК України  суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.
Частиною 2 статті 432 ЦПК України  передбачено, що суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.
В Узагальненні практики розгляду судами процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах, № 8 від 25 вересня 2015 року Вищий спеціалізований суд з розгляду цивільних і кримінальних справ роз`яснив, що словосполучення «або з інших причин» не стосується припинення обов`язку боржника, який підлягає виконанню, а є іншими причинами, наприклад, в апеляційному чи касаційному порядку скасовано чи змінено рішення суду, або ж у зв`язку з нововиявленими обставинами, а виконавчий лист ще не виконаний.
Наведені підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, можна поділити на дві групи: матеріально-правові та процесуально-правові.
Обов`язок боржника може припинятися з передбачених законом підстав. Підстави припинення цивільно-правових зобов`язань, зокрема, містить глава 50 розділу І книги п`ятої ЦК.
Так, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання.
Процесуальними підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема:
видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню);
коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню;
видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі виконавчого листа;
помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване;
видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката;
пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.
Відповідно до ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.
Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.
Згідно зі ст. 194 СК України  аліменти можуть бути стягнуті за виконавчим листом за минулий час, але не більш як за десять років, що передували пред`явленню виконавчого листа до виконання. Заборгованість за аліментами стягується незалежно від досягнення дитиною повноліття, а у випадку, передбаченому ст. 199 цього Кодексу, - до досягнення нею двадцяти трьох років.
Статтею 179 СК України в редакції, яка діяла до 08 серпня 2017 року, було передбачено, що аліменти, одержані на дитину є власністю того з батьків, на ім`я кого вони виплачуються, і мають використовуватися за цільовим призначенням. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, які одержані для її утримання.
Стаття 179 СК України в редакції, що діє з 08 серпня 2017 року, передбачає, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини, тобто сума заборгованості за рішенням суду по аліментам на теперішній час є власністю дитини. 
Отже, враховуючи наявну заборгованість ОСОБА_1 по аліментах, яка в установленому порядку не скасована та не припинена, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком районного про відсутність підстав для задоволення заяви.         Доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України  суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України,  апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в  :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1  залишити без задоволення. 
Ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 26 червня 2023 року у справі за заявою ОСОБА_1 , стягувач ОСОБА_2 , зацікавлена особа: Перший відділ державної виконавчої служби у м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного  судового рішення, в порядку та за умов визначених ЦПК України. 

Повний текст постанови складено 31 серпня 2023 року.

Головуючий                                                        В.Г. Бородійчук

Судді                                                                О.В. Карпенко

                                                                        Л.І. Василенко