Постанова 
Іменем України                                  
 
26 липня 2023 року
м. Київ
 
справа № 699/667/15-ц
 
провадження № 61-5544св23
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Луспеника Д. Д. 
суддів: Гулейкова І. Ю., Гулька Б. І., Коломієць Г. В.,                                     Лідовця Р. А. (суддя-доповідач), 

учасники справи:
заявник (боржник) -  ОСОБА_1 ,
суб`єкт оскарження - приватний виконавець виконавчого округу Черкаської області Недоступ Дмитро Миколайович,
заінтересована особа (стягувач) - Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»,
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадженнякасаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 11 січня 2023 року у складі судді Гусарової В. В. та постанову Черкаського апеляційного суду від 14 березня 2023 року у складі колегії суддів: Гончар Н. І., Сіренка Ю. В., Фетісової Т. Л.,
 
ВСТАНОВИВ:
 
1.     Описова частина 

Короткий зміст вимог скарги
 
У грудні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою, суб`єкт оскарження - приватний виконавець виконавчого округу Черкаської області Недоступ Н. Д., заінтересована особа (стягувач) - Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк»), про визнання незаконною та скасування постанови приватного виконавця про відкриття виконавчого провадження.
 
Скарга мотивована тим, що 19 серпня 2022 року з Єдиного реєстру боржників їй стало відомо про існування щодо неї виконавчого провадження № НОМЕР_1, яке було відкрито приватним виконавцем виконавчого округу Черкаської області Недоступом Д. М.
Вона звернулася із запитом про отримання постанови про відкриття виконавчого провадження та 15 грудня 2022 року за адресою її місця проживання отримала простий лист, датований 05 грудня 2022 року № 4264, надісланий 08 грудня 2022 року з додатком - копією постанови про відкриття щодо неї виконавчого провадження від 08 серпня 2022 року           № НОМЕР_1.
Після ознайомлення з текстом указаної постанови було встановлено,                     що 27 жовтня 2015 року Корсунь-Шевченківським районним судом Черкаської області у справі № 699/667/15-ц видано виконавчий лист про стягнення з неї на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором від 12 вересня 2008 року № CSK0GA0000000092 у сумі 1 159 196,37 грн.
Вказувала, що, на її думку, постанова приватного виконавця про відкриття виконавчого провадження є незаконною та підлягає скасуванню, оскільки строк пред`явлення виконавчого документу до виконання був пропущений та закінчився 6 років тому.
 
Ураховуючи наведене, ОСОБА_1 просила суд визнати незаконною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу Черкаської області Недоступа Д. М. про відкриття виконавчого провадження                     від 08 серпня 2022 року № НОМЕР_1.
 
Короткий зміст судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій 
 
Ухвалою Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області                      від 11 січня 2023 року, залишеною без змін постановою Черкаського апеляційного суду від 14 березня 2023 року, у задоволенні скарги               ОСОБА_1 відмовлено.
 
Судові рішення мотивовано тим, що оскаржувана постанова приватним виконавцем винесена з дотриманням норм Закону України «Про виконавче провадження», а строк пред`явлення виконавчого листа до виконання не сплинув, оскільки такий переривається у разі повернення виконавчого листа.
 
Короткий зміст вимог касаційної скарги
 
У касаційній скарзі, поданій у квітні 2023 року до Верховного Суду,                    ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права, порушення норм процесуального права, просить ухвалу Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області              від 11 січня 2023 року та постанову Черкаського апеляційного суду                    від 14 березня 2023 року скасувати та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.
 
Аргументи учасників справи
 
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу 
 
Касаційна скарга мотивована тим, що суди неправильно оцінили надані нею докази, неповно встановили обставин справи, що призвело до ухвалення незаконних судових рішень. 
Зазначає, що відповідно до статті 22 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції, що діяла на час набрання рішенням Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 27 жовтня                    2015 року законної сили), виконавчі листи з приводу виконання судових рішень можуть бути пред`явлені до виконання протягом року                             з наступного дня після набрання рішенням законної сили, тобто строк пред`явлення виконавчого документу до виконання був пропущений. Звертає увагу на те, що постанову про відкриття виконавчого провадження,                               у порушення вимог Закону України «Про виконавче провадження», рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення вона не отримувала.
 
Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу
 
У липні 2023 року АТ КБ «ПриватБанк» подало до Верховного Суду відзив на касаційну скаргу, в якому вказує, що її доводи є необґрунтованими та безпідставними, не спростовують правильність висновків судів попередніх інстанцій, тому просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін. 
 
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції
 
Ухвалою Верховного Суду від 01 червня 2023 року відкрито касаційне провадження у цій справі та витребувано її із суду першої інстанції.
 
14 червня 2023 року справа надійшла до Верховного Суду.
 
Ухвалою Верховного Суду від 14 липня 2023 року справу призначено до розгляду.
 
Фактичні обставини справи, встановлені судами
 
27 жовтня 2015 року Корсунь-Шевченківським районним судом Черкаської області видано виконавчий лист у справі № 699/667/15-ц про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором від 12 вересня 2008 року № CSK0GA0000000092 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» у сумі 1 159 196,37 грн. 
 
На виконавчому листі № 699/667/15-ц містяться скріплені гербовою печаткою дві відмітки державних виконавців відповідних органів Державної виконавчої служби про повернення виконавчого документа стягувану без подальшого виконання з підстав відсутності у боржника майна, на яке може бути звернено стягнення та про повернення виконавчого документа стягувану з підстав подання стягувачем письмової заяви про повернення виконавчого документа. Остання відмітка державного виконавця про повернення виконавчого документа стягувачу датована 16 грудня 2021 року (а. с. 47, на звороті).
 
Постановою приватного виконавця виконавчого округу Черкаської області Недоступа Д. М. від 08 серпня 2022 року відкрито виконавче провадження № НОМЕР_1 з виконання вищезазначеного виконавчого листа (а.с. 48).
 
2.     Мотивувальна частина 
Позиція Верховного Суду
 
Відповідно до абзацу 2 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Касаційна скарга  ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.
 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
 
Відповідно до вимог частин першої та другої статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
 
Згідно із частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.
 
Судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.
 
За змістом статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
 
Відповідно до частини п`ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.
 
Принцип обов`язковості судових рішень конкретизовано у статті 18 ЦПК України: судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.
 
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, яка                        є обов`язковою для застосування судами відповідно до частини четвертої статті 10 ЦПК України і Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод           1950 року (Рішення ECHR у справі «Хорнсбі проти Греції» («Hornsby v. Greece») від 19 березня 1997 року (п. 40)). У Рішенні ECHR у справі «Войтенко проти України» («Voytenko v. Ukraine») від 29 червня 2004 року Європейський суд з прав людини нагадує свою практику, що неможливість для заявника домогтися виконання судового рішення, винесеного на його чи її користь, становить втручання у право на мирне володіння майном, що викладене              у першому реченні пункту першого статті 1 Протоколу № 1.
 
Виконання судового рішення є також сферою регулювання статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції.
 
Відповідно до частини другої статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.
 
Частиною першою статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.
 
Згідно із частиною п`ятою статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» у разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони.
 
Відповідно до частини п`ятої Розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.
 
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).
 
Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Частиною шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
 
Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
 
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).
 
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). 
 
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).
 
У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
 
Повно та всебічно дослідивши надані сторонами докази, встановивши, що виконавчий документ було повернуто стягувачу без виконання 16 грудня 2021 року, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, дійшов обґрунтованого висновку про те, що строк пред`явлення виконавчого документа до виконання був перерваний, а виконавчий документ міг бути пред`явлений стягувачем до виконання у строк до 16 грудня 2024 року включно.
 
Доводи касаційної скарги про те, що відповідно до статті 22 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції, що діяла на час набрання рішенням Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 27 жовтня 2015 року законної сили), виконавчі листи з приводу виконання судових рішень можуть бути пред`явлені до виконання протягом року                             з наступного дня після набрання рішенням законної сили, тобто строк пред`явлення виконавчого документу до виконання був пропущений, є безпідставними, оскільки відповідно до частини п`ятої Розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом, тобто протягом трьох років.
 
Колегія суддів не бере до уваги доводів заявника з посиланням на докази, які не були подані до судів попередніх інстанцій, оскільки Верховний Суд, як суд касаційної інстанції, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина перша статті 400 ЦПК України). Тобто, у Верховного Суду відсутні повноваження приймати нові докази у справі.
 
Посилання заявника щодо неналежного надіслання приватним виконавцем кореспонденції заявнику не може бути підставою для скасування постанови про відкриття виконавчого провадження, а відповідні дії виконавця не є предметом оскарження у цій справі.
 
Отже, доводи касаційної скарги не можуть бути підставами для скасування судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи, ґрунтуються на неправильному тлумаченні заявником норм матеріального права й зводяться до необхідності переоцінки судом доказів, що відповідно до вимог статті 400 ЦПК України не входить до компетенції суду касаційної інстанції. 
Наведені у касаційній скарзі заявника доводи були предметом дослідження у судах першої та апеляційної інстанцій з наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах закону, і з якою погоджується суд касаційної інстанції.
 
Згідно із частиною першою статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 400 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
 
Оскільки доводи касаційної скарги висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують, на законність та обґрунтованість судових рішень не впливають, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.
 
Керуючись статтями 400, 402, 409, 410, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
 
Ухвалу Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області               від 11 січня 2023 року та постанову Черкаського апеляційного суду                           від 14 березня 2023 року залишити без змін.
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Головуючий   Судді:	Д. Д. Луспеник   І. Ю. Гулейков   Б. І. Гулько   Г. В. Коломієць   Р. А. Лідовець