ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6308/23 Справа № 184/251/23 	  	Суддя у 1-й інстанції - Томаш В.І. Суддя у 2-й інстанції - Корчиста  О. І.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 серпня 2023 року                                                                м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого судді                    Корчистої О.І.
суддів:                           Агєєва О.В., Кішкіної І.В.,
за участю секретаря            Шумило І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського апеляційного суду в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області цивільну справу №184/251/23 за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, невиплаченої заробітної плати та моральної шкоди,
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 ,
на ухвалу Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 11 травня 2023 року,
        
встановив:

У лютому 2023 року ОСОБА_1 звернулась до Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області з позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, невиплаченої заробітної плати та моральної шкоди.
Ухвалою Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 11 травня 2023 року провадження у справі за позовом ОСОБА_1 закрито. 
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить ухвалу Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 11 травня 2023 року скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Апеляційна скарга мотивована тим, що суд дійшов помилкового висновку про необхідність застосування положень відповідно до яких у разі припинення юридичної особи, яка була однією із сторін у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва, необхідним є закриття провадження у справі. При цьому, суд першої інстанції не врахував відмінностей у правоздатності, дієздатності та державній реєстрації юридичних осіб і фізичних осіб-підприємців. 
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення адвоката Рубана О.М., який діє в інтересах відповідача ОСОБА_2 , перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.
За змістом ч. 1, 4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Оскаржувана ухвала суду зазначеним вимогам не відповідає.
Суд першої інстанції, встановивши в судовому засіданні, що згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 29 квітня 2023 року було проведено державну реєстрацію припинення діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 , дійшов висновку про закриття провадження у справі відповідно п. 7 ч. 1 ст. 255 ЦПК України. 
Однак, такого висновку суд першої інстанції дійшов з порушенням норм процесуального права.
Позовні вимоги ОСОБА_1 мотивовані тим, що з 01 жовтня 2022 року вона перебувала у трудових відносинах з ФОП ОСОБА_2 на посаді продавця-консультанта на підставі трудового договору від 30 вересня 2022 року. 
Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, державна реєстрація припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 відбулась 29 квітня 2023 року 10:07:52, 200200060001005927, ОСОБА_3 , відділ «Центр надання адміністративних послуг та Державної реєстрації» виконавчого комітету Гайсинської міської ради, підстава: власне рішення.
В свою чергу, звертаючись з апеляційною скарго, апелянт вказує на те, що ФОП ОСОБА_2 та фізична особа ОСОБА_2 є одна і та сама особа, матеріальний стан фізичної особи ОСОБА_2 сформувався, в тому числі, за рахунок прибутку ФОП ОСОБА_2 , а тому, вона вважає, що саме фізична особа ОСОБА_2 повинна відповідати по даній справі замість закритого ФОП.
Дослідивши матеріали справи та з`ясувавши обставини справи, колегія суддів апеляційного суду приймає до уваги вказані доводи апеляційної скарги з огляду на наступне.
Апеляційний суд наголошує на тому, що фізична особа підприємець відповідає за своїми зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю усім своїм майном.
Відповідно ч.3 ст.46 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб підприємців» фізична особа позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця.
Суд першої інстанції в оскаржуваній ухвалі прийшов до висновку про необхідність застосування положень, відповідно до яких у разі припинення юридичної особи, яка була однією із сторін у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва, необхідним є закриття провадження у справі.
З таким висновком суд апеляційної інстанції не погоджується та зазначає, що відповідно до статті 51 ЦК України до підприємницької діяльності фізичних осіб застосовуються нормативно-правові акти, що регулюють підприємницьку діяльність юридичних осіб, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин.
Проте, в даному випадку існують інші обставини, які випливають зі змісту правовідносин, що виникли у справі, а тому підлягають застосуванню інші норми права, а також висновки Верховного Суду.
Так, Верховний Суд наголошує: у випадку припинення підприємницької діяльності фізичної особи підприємця (із внесенням до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань запису про державну реєстрацію такого припинення) її зобов`язання (господарські зобов`язання) за укладеними договорами не припиняються, а продовжують існувати, оскільки вона як фізична особа не перестає існувати та відповідає за своїми зобов`язаннями, пов`язаними із підприємницькою діяльністю, усім своїм майном (пункт 4.22 постанови Великої Палати Верховного Суду від 13 лютого 2019 року у справі №910/8729/18).
Також, слід врахувати позицію, висловлену Великою Палатою Верховного Суду у справі № 904/1083/18, в якій роз`яснено, що судом не може бути закрито провадження у справі, якщо припинено діяльність фізособи підприємця, яка є однією зі сторін у справі.
Отже, у разі припинення суб`єкта підприємницької діяльності фізичної особи (виключення з реєстру суб`єктів підприємницької діяльності) її зобов`язання за укладеними договорами не припиняються, а залишаються за ним як фізичною особою.
Виходячи із наведеного, апеляційний суд зазначає, що фізична особа, яка в установленому законом порядку набула статусу фізичної особи - підприємця, не втрачає і не змінює свого статусу фізичної особи, якого вона набула з моменту народження, а лише набуває до нього нової ознаки - підприємця. При цьому, правовий статус «фізична особа – підприємець» сам по собі не впливає на будь-які правомочності особи, зумовлені її цивільною право- і дієздатністю як фізичної особи, та жодним чином не обмежує їх.
З огляду на вказане, апеляційний суд дійшов висновку про те, що суд першої інстанції не врахував відмінностей у правоздатності, дієздатності та державній реєстрації юридичних осіб і фізичних осіб-підприємців, з огляду на що доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження.
Тому колегія суддів апеляційного суду вважає за необхідне ухвалу Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 11 травня 2023 року скасувати і направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Відповідно до п.1 ч.1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Керуючись ст. 374, 379, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Ухвалу Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 11 травня 2023 року скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Судді:          

Повний текст постанови складено 09 серпня 2023 року.

Головуючий О.І. Корчиста