Постанова                                            
Іменем України                                 
 
19 липня 2023 року
м. Київ
 
справа № 212/56/21
провадження № 61-8798св22
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Луспеника Д. Д.,
суддів: Гулька Б. І., Коломієць Г. В., Лідовця Р. А., Хопти С. Ф. (суддя-доповідач), 
 
учасники справи:
позивачі:  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 ,
відповідач - Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Криворіжгаз»,
третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «Дніпропетровськгаз Збут»,
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Криворіжгаз» на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 квітня 2022 року у складі судді                               Власенко М. Д. та постанову Дніпровського апеляційного суду від 25 серпня 2022 року у складі колегії суддів: Остапенко В. О., Бондар Я. М.,                           Зубакової В. П.,

 
ВСТАНОВИВ:
 
Короткий зміст позовних вимог
У січні 2021 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , 
ОСОБА_14 , ОСОБА_15 звернулися до суду з позовом до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Криворіжгаз» (далі - АТ «ОГС «Криворіжгаз»), третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «Дніпропетровськгаз Збут» (далі - 
ТОВ «Дніпропетровськгаз збут»), про визнання незаконними дій щодо збільшення норми використання природного газу та визнання права споживачів на забезпечення та встановлення індивідуальних газових лічильників у порядку захисту прав споживачів.
Позовна заява мотивована тим, що на підставі постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30 вересня 2015 року № 2498 між ними та 
АТ «ОГС «Криворіжгаз» був укладений типовий договір постачання природного газу споживачам. У листопаді 2016 року споживачам стало відомо, що для них АТ «ОГС «Криворіжгаз» в односторонньому порядку з 
01 жовтня 2016 року почало нараховувати об`єми використаного природного газу згідно із показань загальнобудинкового прибору обліку газу. Фактичний об`єм розподіленого природного газу по об`єкту побутового споживача визначається за допомогою лічильника газу, який встановлюється на межі балансової належності об`єкта споживача.
Відповідно до пункту 3 глави 4 розділу ІХ Кодексу газорозподільних систем, визначення фактичного об`єму спожитого газу за об`єктом побутових споживачів будинку АДРЕСА_1 , які використовують газ тільки для приготування їжі та не забезпечені приладами обліку газу, визначається за нормами споживання. Згідно із Законом України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», Кодексу газорозподільних систем (далі - Кодекс ГРС), Типового договору розподілу природного газу, побутовим споживачам природного газу, що проживають у вищевказаному будинку, які не забезпечені приладами обліку газу, для визначення фактичного об`єму споживання (розподілу/постачання) природного газу по їх квартирах, на межі балансової належності, якою є територіально відокремлюючі стіни цих квартир, АТ «ОГС «Криворіжгаз» (Оператор ГРМ) повинно встановити квартирні лічильники газу, а у разі відмови від встановлення квартирних лічильників газу припинити газопостачання. Дії АТ «ОГС «Криворіжгаз» щодо встановлення загальнобудинкового приладу обліку замість квартирних лічильників побутовим споживачам, що проживають у будинку АДРЕСА_1 , на думку позивачів, вчинені з порушенням положень закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», Кодексу ГРС. Встановлення загально будинкового приладу обліку природного газу їм, як побутовим споживачам природного газу, ставить їх у нерівне становище побутових споживачів цього будинку перед іншими побутовими споживачами багатоквартирних будинків у Дніпропетровській області, в яких оператором ГРМ встановлені індивідуальні лічильники газу, оскільки приймання-передача та визначення фактичного об`єму спожитого газу буде визначатись не по об`єктам побутовим споживачів (квартирах), а за будинком, чим порушуються умови типового договору та Закону України «Про захист прав споживачів».
Зазначають про те, що акт розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності відносно будинку 
АДРЕСА_1 не складався, а тому точка обліку була не визначена.
За таких обставин, не маючи точки обліку, тобто вихідних даних для розрахунку проекту, працівники АТ «ОГС «Криворіжгаз» не могли розробити проект та не мали права здійснювати монтаж загально будинкового приладу обліку. Тому є всі підстави вважати незаконними дії АТ «ОГС «Криворіжгаз» щодо встановлення загально будинкового лічильника газу та незаконними нарахування об`ємів спожитого природного газу побутовим споживачам природного газу на підставі показань загальнобудинкового лічильника газу.
З огляду на вказане просили:
визнати незаконними дії АТ «ОГС «Криворіжгаз» щодо встановлення загальнобудинкового вузла обліку газу у будинку 
АДРЕСА_1 ;
зобов`язати АТ «ОГС «Криворіжгаз» демонтувати загальнобудинковий вузол обліку газу у будинку АДРЕСА_1 ;
визнати незаконним встановлений АТ «ОГС «Криворіжгаз» режим нарахування об`ємів спожитого природного газу згідно показань загальнобудинкового прибору обліку газу;
зобов`язати АТ «ОГС «Криворіжгаз» поновити режим нарахування природного газу відповідно до норм споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників;
визнати право споживачів на забезпечення індивідуальними безкоштовними газовими лічильниками за рахунок АТ «ОГС «Криворіжгаз»; 
зобов`язати АТ «ОГС «Криворіжгаз» за свій рахунок у термін до 01 січня 
2021 року здійснити встановлення в їхніх квартирах індивідуальних газових лічильників як побутовим споживачам.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 квітня 2022 року позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , 
ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 задоволено частково.
Визнано незаконними дії АТ «ОГС «Криворіжгаз» щодо встановлення загальнобудинкового вузла обліку газу у будинку 
АДРЕСА_1 .
Визнано незаконним встановлений АТ «ОГС «Криворіжгаз» режим нарахування об`ємів спожитого природного газу згідно із показаннями загальнобудинкового прибору обліку газу споживачам ОСОБА_1 , 
ОСОБА_16 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та поновлено з 01 липня 2017 року вказаним споживачам режим нарахування природного газу:
з 01 жовтня 2016 року і до 07 лютого 2019 року - відповідно до норм споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України (далі - КМУ) від 23 березня 2016 року № 203 «Про норми споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників»;
з 08 лютого 2019 року і до 06 березня 2019 року - відповідно до норм споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників, затверджених Постановою КМУ від 30 січня 2019 року № 63 «Деякі питання споживання природного газу побутовими споживачами»;
з 07 березня 2019 року (і до затвердження нових норм) - відповідно до норм споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників, затверджених Постановою КМУ від 27 лютого 2019 року № 143 «Питання споживання природного газу».
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат.
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що встановлення загальнобудинкового лічильника із позивачами у житловому будинку не погоджувалось, оператор газорозподільної системи в односторонньому порядку встановив для багатоквартирного будинку загальнобудинковий лічильник природного газу, не забезпечив встановлення саме індивідуального лічильника газу, тому дії АТ «ОГС «Криворіжгаз» із встановлення загальнобудинкового лічильника газу у будинку позивачів підлягають визнанню незаконними.
Заявлена позовна вимога щодо зобов`язання АТ «ОГС «Криворіжгаз»  демонтувати загально будинковий вузол обліку газу у будинку 
АДРЕСА_1 задоволенню не підлягає, оскільки позивачі не наділені повноваженнями щодо вирішення цього питання за усіх жителів будинку № 62 , оскільки лише частина мешканців вказаного будинку звернулись до суду з цим позовом, а отже задоволення цієї вимоги може порушити права інших мешканців будинку.
Вирішуючи питання в частині вимог позивачів, про визнання незаконним встановлений АТ «ОГС «Криворіжгаз» режим нарахування об`ємів спожитого природного газу згідно із показаннями загальнобудинкового прибору обліку газу позивачам та зобов`язання поновити побутовим споживачам, якими є позивачі у справі, режиму нарахування природного газу відповідно до норм споживання газу населенням у разі відсутності газових лічильників, суд виходив із того, що загальнобудинковий вузол обліку газу, встановлений у будинку АДРЕСА_1 було введено в експлуатацію з 01 липня 2017 року, отже саме з цієї дати розпочалось нарахування позивачам об`ємів спожитого природного газу згідно показань загальнобудинкового прибору обліку газу.
Право позивачів як побутових споживачів газу на встановлення індивідуальних газових лічильників за рахунок АТ «ОГС «Криворіжгаз» прямо передбачене частиною першою статті 6 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», а отже додаткового визнання таке право в судовому порядку не потребує, а отже вимоги позивачів, щодо визнання за ними права на встановлення індивідуальних газових лічильників за рахунок відповідача задоволенню не підлягають.
Заява представника відповідача щодо застосування строків позовної давності, оскільки загальнобудинковий лічильник газу встановлений в червні 2017 року, а до суду позивачі звернулись в січні 2021 року поза межа трирічного строку позовної давності, на думку суду задоволенню не підлягає, оскільки порушення прав позивачів, як споживачів, є триваючими, а тому вони вправі звернутись до суду за захистом своїх прав у будь-який момент.
Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції 
Постановою Дніпровського апеляційного суду від 25 серпня 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , 
ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , 
ОСОБА_14 , ОСОБА_15 задоволено частково.
Апеляційну скаргу АТ «ОГС «Криворіжгаз» залишено без задоволення.
Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 квітня 2022 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог про визнання за позивачами права на забезпечення індивідуальним газовим лічильником за рахунок АТ «ОГС «Криворіжгаз» та визнання, що 
АТ «ОГС «Криворіжгаз», відповідно до статті 6 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», зобов`язано за свій рахунок у термін до 01 січня 2023 року здійснити встановлення у квартирах індивідуальних газових лічильників побутовим споживачам скасувати та ухвалити у цій частині нове рішення про часткове задоволення зазначених позовних вимог.
Визнано право на забезпечення індивідуальними безкоштовними газовими лічильниками за рахунок АТ «ОГС «Криворіжгаз» за побутовими споживачами природного газу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , 
ОСОБА_14 , ОСОБА_15 .
Зобов`язано АТ «ОГС «Криворіжгаз», відповідно до статті 6 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», за свій рахунок, в термін до 01 січня 2023 року, здійснити встановлення у квартирах індивідуальних газових лічильників побутовим споживачам природного газу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 .
В іншій частині рішення суду залишено без змін. Вирішено питання розподілу судових витрат.
Поновлено дію рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 квітня 2022 року в частині, що була залишена без змін.
Суд апеляційної інстанції погодився із висновком суду першої інстанції щодо того, що для встановлення загальнобудинкового лічильника природного газу оператор газорозподільної системи не міг діяти в односторонньому порядку, оскільки повинен був у договірному порядку врегулювати із власником (власниками) будинку, експлуатаційною організацією, балансоутримувачем будинку (будинків) тощо договірні відносини щодо зняття показань будинкового вузла обліку.
Зважаючи на те, що позивачі не надавали згоду на встановлення загальнобудинкового приладу обліку природного газу на будинок АДРЕСА_1 та не забезпечені індивідуальними лічильниками природного газу у їх квартирах у будинку 
АДРЕСА_1 сплачували за газопостачання за встановленими тарифами, в яких були передбачені витрати на встановлення лічильників газу, у тому числі безпосередньо індивідуальних, тому АТ «ОГС «Криворіжгаз» зобов`язаний надавати послуги, які оплачені позивачами та відповідно до частини першої статті 6 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», зобов`язаний забезпечити встановлення індивідуального лічильника газу для населення, у квартирі позивачів, у зв`язку з чим їх права, як споживачів, порушені та підлягають судовому захисту, і в цій частині висновки суду першої інстанції є законними та обґрунтованими.
Суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що оскільки позивачі сплачували за газопостачання за встановленими тарифами, в яких були передбачені витрати на встановлення лічильників газу, у тому числі безпосередньо індивідуальних, то відповідач зобов`язаний надавати послуги, які оплачені позивачами, та, відповідно до частини першої статті 6 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», зобов`язаний забезпечити встановлення лічильників газу для населення, що проживає у квартирах, у яких газ використовується тільки для приготування їжі.
Відмова відповідача встановити індивідуальні лічильники позивачам суперечить вимогам законодавства, порушує права позивачів, а, з урахуванням вимог статті 5 Закону України «Про захист прав споживачів» та статті 2 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», волевиявлення позивачів на встановлення індивідуальних лічильників газу не може бути порушеним. Саме на відповідача АТ «ОГС «Криворіжгаз» покладений обов`язок встановлення лічильників газу, лише він повинен вживати заходів щодо залучення інших джерел фінансування цих робіт і покладання такого обов`язку на споживачів є неправомірним.
Зважаючи на те, що позивачі виконували обов`язок щодо сплати отриманих послуг, у тариф яких включено і вартість та роботи зі встановлення індивідуальних лічильників газу населенню, суд апеляційної інстанції вважав, що ці вимоги зобов`язують відповідача забезпечити встановлення лічильників газу для населення, що проживає у квартирах, в яких газ використовується тільки для приготування їжі.
Задоволення вимог позивачів щодо визнання за позивачами права на забезпечення індивідуальними газовими лічильниками за рахунок 
АТ «ОГС «Криворіжгаз» та про зобов`язання АТ «ОГС «Криворіжгаз» відповідно до статті 6 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», за свій рахунок, у термін до 01 січня 2023 року, здійснити встановлення у квартирах індивідуальних газових лічильників побутовим споживачам природного газу буде відповідати зазначеній державній політиці у сфері житлово-комунальних послуг, забезпечить раціональне використання ресурсів та рівні можливості для позивачів з отримання послуги по газопостачанню; встановлення позивачам індивідуального лічильника забезпечить оплату ними саме того об`єму газу, який ними спожитий, що буде відповідати такому завданню цивільного законодавства, як справедливість.
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції 
 
У вересні 2022 року до Верховного Суду засобами поштового зв`язку 
АТ «ОГС «Криворіжгаз» подало касаційну скаргу на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 квітня 
2022 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 25 серпня 
2022 року, у якій просить скасувати оскаржувані судові рішення а частині задоволених позовних вимог та ухвалити нове судове рішення про направлення справи на новий розгляд до суду першої інстанції.
Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду від 03 листопада 2022 року відкрито касаційне провадження у справі, витребувано цивільну справу і надано строк для подання відзиву на касаційну скаргу. 
Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 05 липня 2023 року справу призначено до розгляду у складі колегії з п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами. 
 
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу
Підставами касаційного оскарження вказаних судових рішень заявник зазначає неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права, порушення норм процесуального права, вказує, що суди в оскаржуваних судових рішеннях застосували норми права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 11 квітня 2018 року у справі № 804/401/17, від 26 жовтня 2021 року у справі 
№ 212/5836/17, від 15 грудня 2021 року у справі № 208/8579/18, зазначає про відсутність висновку Верховного Суду щодо питань застосування норм права у подібних правовідносинах, та вказує, що суд апеляційної інстанції необґрунтовано відхилив клопотання про відкладення розгляду справи (пункти 1, 3 та 4 частини другої статті 389 ЦПК України, пункт 3 частини третьої статті 411 ЦПК України).
Касаційна скарга мотивована тим, що судами попередніх інстанцій неправильно застосовано норми статті 257 ЦК України, оскільки загальнобудинковий лічильник газу було встановлено і введено в експлуатацію 26 квітня 2017 року, тому строк позовної давності з вимогою щодо визнання незаконним його встановлення закінчився 26 червня 
2020 року, про що зазначав відповідач, проте судами при відмові у застосуванні позовної давності не зазначено норму матеріального чи процесуального права, яка підлягала застосуванню у зазначених правовідносинах. 
 
Вважає, що триваюче правопорушення стосується лише відносин публічно-правового характеру.
 
Також зазначає, що з метою урегулювання відносин щодо експлуатації загальнобудинкового лічильника газу, АТ «Криворіжгаз» направляло на адресу ТОВ «Керуюча компанія «Дом.Ком» акти розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін за адресою: 
АДРЕСА_1 .
 
Також не погоджується з відмовою апеляційного суду у задоволенні його клопотання про відкладення розгляду справи.
 
Відзив на касаційну скаргу до суду не надійшов.
 
Фактичні обставини справи, встановлені судами
ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , 
ОСОБА_15 проживають або є власниками квартир в будинку АДРЕСА_1 та є споживачами природного газу за вказаною адресою (а. с. 11-36, т. 1).
Відповідно до постанови НКРЕКП від 16 квітня 2015 року № 1274 про видачу ліцензії на розподіл природного, нафтового газу і газу (метану) вугільних родовищ, ПАТ «Криворіжгаз» видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з розподілу природного, нафтового газу і газу (метану) вугільних родовищ на території м. Кривого Рогу (крім житлового масиву Інгулець Інгулецького району у м. Кривому Розі) та Криворізького району Дніпропетровської області в зоні розташування розподільних газопроводів, що перебувають у власності та користуванні 
АТ «ОГС «Криворіжгаз».
АТ «ОГС «Криворіжгаз» протягом 2011-2017 років приймав від НАК «Нафтогаз України» природний газ та здійснював його постачання до будинку АДРЕСА_1 , тобто кожен із позивачів є споживачем природного газу, який постачається до їх квартир, розташованих у будинку АДРЕСА_1 .
У червні 2017 року ПАТ «Криворіжгаз» (на теперішній час 
АТ «ОГС «Криворіжгаз») встановило на будинку 
АДРЕСА_1 загальнобудинковий вузол обліку газу, який введено в експлуатацію з 01 жовтня 2016 року, у зв`язку з чим позивачам в односторонньому порядку почали нараховувати об`єми використаного природного газу згідно показань загальнобудинкового приладу обліку.
Спір між сторонами виник з приводу неправомірного встановлення загальнобудинкового приладу обліку природного газу на будинок АДРЕСА_1 , зміну відповідачем АТ «ОГС «Криворіжгаз» в односторонньому порядку режиму нарахування природного газу побутовим споживачам та визнання за позивачами права на встановлення індивідуальних газових лічильників.
Позиція Верховного Суду
Положенням частини другої статті 389 ЦПК України встановлено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;  4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьоюстатті 411 цього Кодексу.
Касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення.
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Рішення суду першої інстанції в нескасованій частині та постанова апеляційного суду є законними і обґрунтованими та підстав для їх скасування немає.
Частково задовольняючи позов, суди попередніх інстанцій керувалися правовим висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 жовтня 2021 року в справі № 212/5836/17 (провадження 
№ 14-11цс21), та виходили із того, що оператор газорозподільної системи, який в односторонньому порядку встановив для багатоквартирного будинку загальнобудинковий лічильник природного газу як до 20 січня 2018 року, так і після цієї дати, діяв з порушенням вимог законодавства.
Оскільки відповідачем самостійно (в односторонньому порядку) встановлено загальнобудинковий вузол обліку (лічильник) природного газу у будинку АДРЕСА_1 , суди обґрунтовано визнали такі дії відповідача неправомірними.
Також враховуючи, оскільки позивачі сплачували за газопостачання за встановленими тарифами, в яких були передбачені витрати на встановлення лічильників газу, у тому числі безпосередньо індивідуальних, суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку про те, що відповідач зобов`язаний надавати послуги, які оплачені позивачами, та відповідно до частини першої статті 6 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» забезпечити встановлення індивідуального лічильника газу позивачам, які проживають у квартирах, де газ використовується тільки для приготування їжі.
Відмова відповідача встановити індивідуальні лічильники позивачам суперечить вимогам законодавства, порушує права позивачів. З урахуванням вимог статті 5 Закону України «Про захист прав споживачів», статті 2 Закон України № 1875-IV волевиявлення позивача на встановлення індивідуального лічильника газу не може бути порушеним.
Вирішуючи питання про те, за чий рахунок повинно проводитися фінансування робіт з оснащення лічильниками газу, суди правильно керувалися частиною першою статті 3 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», згідно з якою фінансування робіт з оснащення лічильниками газу населення здійснюється за рахунок: коштів суб`єктів господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території; коштів відповідного бюджету; інших джерел, не заборонених законодавством.
Саме на ПАТ «Криворіжгаз», правонаступником якого є АТ «Оператор газорозподільної системи «Криворіжгаз», покладений обов`язок з встановлення лічильників газу у строк до 01 січня 2023 року і відповідач повинен вживати заходів щодо залучення джерел фінансування цих робіт, а покладання такого обов`язку на споживачів є неправомірним.
Зазначені висновки відповідають правовій позиції, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 07 листопада 2018 року у справі 
№ 214/2435/17 (касаційне провадження № 14-347цс18), від якої Велика Палата Верховного Суду не знайшла підстав відступати у постанові 
від 26 жовтня 2021 року в справі № 212/5836/17 (касаційне провадження 
№ 14-11цс21).
З огляду на вказане доводи касаційної скарги щодо неврахування судом апеляційної інстанції висновку, викладеного у постанові Верховного Суду 
від 11 квітня 2018 року у справі № 804/401/17, від 26 жовтня 2021 року у справі № 212/5836/17, від 15 грудня 2021 року у справі № 208/8579/18, є безпідставними.
Також висновки судів попередніх інстанцій відповідають висновкам Верховного Суду, викладеним у постанові від 15 грудня 2021 року у справі 
№ 212/7239/17 (провадження № 61-22891св19), від 21 січня 2022 року у справі № 211/37/19 (провадження № 61-1798св20) та від 13 вересня 
2022 року у справі № 214/2365/18 (провадження № 61-20477св19).
Відповідно до вимог статті 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.
Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).
У касаційній скарзі заявник посилається на те, що апеляційний суд дійшов помилкового висновку про те, що порушення прав позивачів є триваючим, оскільки триваюче правопорушення стосується лише відносин публічно-правового характеру. Тому вважав, що оскільки загальнобудинковий лічильник газу було введено в експлуатацію 26 квітня 2017 року, тому строк позовної давності з вимогою щодо визнання незаконним його встановлення закінчився 26 червня 2017 року, проте позивачі звернулися до суду з цим позовом лише у січні 2021 року.
 
Також посилався на відсутність висновку Верховного Суду щодо питань застосування у подібних правовідносинах статей 257, 266 ЦК України в частині висновку суду, а саме: чи є можливим застосування статей 257 ЦК України при виконанні оператором газорозподільних систем вимог Кодексу ГРМ щодо встановлення загальнобудинкового ВОГ та відсутністю заперечень співвласників багатоквартирного будинку протягом 3 років з моменту встановлення загальнобудинкового ВОГ та чи є момент встановлення будинкового лічильника газу триваючим правопорушенням. 
 
Колегія суддів суду касаційної інстанції вважає вказані доводи касаційної скарги необґрунтованими і безпідставними, оскільки згідно сталої практики Верховного Суду, зокрема і за справами, де відповідачем є АТ «ОГС «Криворіжгаз», встановлено, що спірні правовідносини є триваючими.
Зокрема, вказана правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 25 червня 2020 року в справі № 212/7490/17-ц (провадження 
№ 61-1511св19), від 23 листопада 2020 року у справі № 212/3482/18, 
від 18 листопада 2020 року у справі № 212/4456/19, від 15 грудня 2021 року у справі № 212/8756/19 (провадження № 61-5873св20), від 12 січня 
2022 року у справі № № 212/2311/19 (провадження № 61-526св20).
Тому доводи касаційної скарги, що позивачами пропущено позовну давність щодо звернення до суду із вказаним позовом, є помилковим.
Інші доводи касаційної скарги є безпідставними, так як зводяться до особистої незгоди заявника із оскаржуваними судовими рішеннями, що не може бути підставою для їх скасування, а також зводяться до переоцінки судом доказів, що у силу вимог статті 400 ЦПК України не входить до компетенції суду касаційної інстанції.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц (провадження № 14-446цс18) викладено правовий висновок про те, що встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Якщо порушень порядку надання та отримання доказів у суді першої інстанції апеляційним судом не встановлено, а оцінка доказів зроблена як судом першої, так і судом апеляційної інстанцій, то суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів.
Однакове застосування законузабезпечує загальнообов`язковість закону, рівність перед закономта правову визначеність у державі, яка керується верховенством права. Єдина практика застосування законів поліпшує громадське сприйняття справедливості та правосуддя, а також довіру до відправлення правосуддя.
Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду, перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію. 
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент (Проніна проти України, 
№ 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). 
Відповідно до частини першої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 400цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального прав.
Виходячи з меж доводів касаційної скарги, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції в нескасованій частині та постанова апеляційного суду ухвалені з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому їх відповідно до частини першої  статті 410 ЦПК України необхідно залишити без змін, а касаційну скаргу - без задоволення.
Керуючись статтями 400, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Криворіжгаз» залишити без задоволення.
 
Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 квітня 2022 року в частині, яка не скасована апеляційним судом, та постанову Дніпровського апеляційного суду від 25 серпня 
2022 року залишити без змін.
 
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
 
Головуючий                                                                                                Д. Д. Луспеник
Судді:                                                                                                           Б. І. Гулько
                                                                                                                        Г. В. Коломієць
Р. А. Лідовець
С. Ф. Хопта