ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
33001 , м. Рівне,  вул. Яворницького, 59

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 вересня 2023 року                                                                           Справа № 918/378/23 

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючий суддя Бучинська Г.Б., суддя Філіпова Т.Л. ,  суддя Василишин А.Р. 

розглянувши у письмовому провадженні апеляційні скарги Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" від імені якого діє відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція" на рішення Господарського суду Рівненської області від 30 травня 2023 року у справі №918/378/23 (повний текст складено 08 червня 2023 року) та на додаткове рішення Господарського суду Рівненської області від 27 червня 2023 року у справі №918/378/23 (повний текст складено 29 червня 2023 року, суддя Торчинюк В.Г.)
за позовом Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" від імені якого діє відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "ДІОМ"
про стягнення 8157,07 грн.

ВСТАНОВИВ:
В квітні 2023 року Державне підприємство "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом", від імені якого діє відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція", звернулося у Господарський суд Рівненської області із позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "КОМПАНІЯ "ДІОМ" про стягнення в сумі 8157 грн. 07 коп.
Рішенням Господарського суду Рівненської області від 30 травня 2023 року у справі №918/378/23 відмовлено у позові Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" від імені якого діє відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція до Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "ДІОМ" про стягнення 8157,07 грн.
Вказане рішення мотивоване тим, що складеними позивачем документами, підтверджується проходження продукцією ВК-1, який передбачений умовами договору, а саме: лист ДП "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" ВП "Рівненська АЕС" від 16 вересня 2021 року №16351/041, акт №1-4,5-142 від 04 жовтня 2021 року вхідного контролю (ВК-1) продукції "ДК", ярлик на придатну продукцію 1-4,5-141 від 14 вересня 2021 року, ярлик на придатну продукцію 1-4,5-142 від 08 жовтня 2021 року. Матеріали справи містять докази виконання відповідачем зобов`язань за договором належним чином. Також вказане стверджується сертифікатом якості товару №5198018114, що також є обов`язковою умовою прийняття товару за якістю відповідно до пункту 8.1 Договору. Крім того, на стадії прийняття товару, зі сторони позивача матеріали справи не містять, будь яких претензій щодо якості або кількості товару.
Не погодившись із прийнятим судовим рішенням, Державне підприємство "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом", від імені якого діє відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція", звернулося до Північно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просить скасувати рішення Господарського суду Рівненської області від 30 травня 2023 року у справі №918/378/23 та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.
Обгрунтовуючи свої вимоги апелянт зазначає, що Інструкція П-7 не підлягає застосуванню до даних правовідносин. Пунктом 1 цієї Інструкції передбачається, що вона застосовується у всіх випадках, коли стандартами, технічними умовами, основними і особливими умовами поставки або іншими обов`язковими для сторін правилами не встановлено інший порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання за якістю. У договорах поставки можуть бути передбачені особливості приймання відповідних видів продукції та товарів. В договорі поставки сторони погодили, що приймання продукції за кількістю та якістю (вхідний контроль) здійснюється відповідно до вимог Стандарту ДП "НАЕК "Енергоатом": Управління закупівлями продукції. Організація вхідного контролю продукції для ВП Компанії" СОУ НАЕК 038:2021, який є загальнодоступним в електронному вигляді на сайті ДП НАЕК "Енергоатом" (пункти 8.1 та 8.2 договору поставки). Відтак, сторонами договору погоджено між собою інший порядок приймання продукції за якістю, аніж передбачений в Інструкції П-7. Як наслідок, враховуючи приписи пункту 1 даної Інструкції, вона не підлягає застосуванню до даних правовідносин, а усі наявні в рішенні суду висновки, які грунтуються на положеннях Інструкції П-7, є неправомірними та необгрунтованими.
Скаржник звертає увагу суду, що в даному випадку приймання продукції за якістю відбулось із дотриманням необхідних строків. У відповідності до пункту 7.1.1 СОУ НАЕК 038:2021 роботи з вхідного контролю продукції повинні виконуватись відповідно до графіку поставок продукції в строк 30 робочих днів від дати надходження на склад або в строк, визначений договором (без урахування термінів усунення/врегулювання невідповідностей). З видаткової накладної №379 від 25 серпня 2021 року слідує, що продукція прийнята 10 вересня 2021 року, а тому роботи з її вхідного контролю повинні були виконуватись по 22 жовтня 2021 року (протягом 30 робочих днів з 10 вересня 2021 року). Продукція передана на вхідний контроль 04 жовтня 2021 року. Відповідні документи, такі як довідка про виявлені невідповідності на етапі ВК-2 №161-02.09-39 та акт на забраковану продукцію №161-02.09-470-А-ЕРП оформлені 11 жовтня 2021 року і 18 жовтня 2021 року, тобто в межах обумовленого періоду. Отже, будь-яких порушень в цій частині допущено не було.
Щодо акта на забраковану продукцію апелянт стверджує, що  такий документ теж складено у відповідності та із дотриманням вимог СОУ НАЕК 038:2021. Згідно пунктів 10.7 та 10.9 цього Стандарту акт на забраковану продукцію оформляє замовник за встановленою у ВП Компанії формою (додаток М) на підставі Довідки про виявлені невідповідності, результатів спеціальних видів контролю або відповідно до вимог 11.14. Затверджувати акт на забраковану продукцію має право, в тому числі, головний інженер ВП Компанії.
Скаржник зауважує, що решта поставленої по видатковій накладній №379 від 25 серпня 2021 року продукції, окрім позицій специфікації №16-19 і 22-24, пройшла вхідний контроль і на таку продукцію нами видано інший ярлик №1-4,5-141 від 14 вересня 2021 року, який направлено відповідачу. Саме тому в матеріалах справи є лист ВП "Рівненська АЕС" від 16 вересня 2021 року №16351/041, де позивачем повідомляється про те, що продукція по договору №53-122-01-21-10830 від 07 червня 2021 року, отримана, згідно видаткової накладної №379 від 25 серпня 2021 року, зазначена в ярлику на придатну продукцію №1-4,5-141 від 14 вересня 2021 року, пройшла вхідний контроль, на чому наголошує суд в своєму рішенні. Втім, даний ярлик стосується іншої частини продукції, яка пройшла вхідний контроль, а не забракованої, що чітко видно із номеру та дати таких ярликів.
Крім того, додатковим рішенням Господарського суду Рівненської області від 27 червня 2023 року у справі №918/378/23 задоволено заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "КОМПАНІЯ "ДІОМ" про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у справі № 918/378/23. Присуджено до стягнення з Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Рівненська атомна електрична станція" (34400, м. Вараш, код ЄДРПОУ 05425046) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "КОМПАНІЯ "ДІОМ" (51925, Дніпропетровська обл., м. Кам`янське, тупик Прохідний, буд. 2, офіс 9,код ЄДРПОУ 41853226 ) 5 000 (п`ять тисяч) грн. 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу.
Не погодившись із прийнятим судовим рішенням, Державне підприємство "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом", від імені якого діє відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція", звернулося до Північно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просить скасувати додаткове рішення Господарського суду Рівненської області від 27 червня 2023 року у справі №918/378/23 та ухвалити нове додаткове рішення, яким відмовити відповідачу в задоволенні поданої заяви про стягнення витрат на правничу допомогу. В той же час, у разі якщо апеляційний суд дійде висновку, що дані витрати слід покласти на апелянта, то в такому разі заявник просить зменшити їх розмір до 1000 грн.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що суд першої інстанції не взяв до уваги заперечення щодо стягнення витрат на правничу допомогу, викладені у відповіді на відзив та у клопотанні. Тобто фактично суд проігнорував заперечення не надавши їм ніякої правової оцінки, при цьому вказавши у рішенні, що позивач не скористався своїм правом на їх подання. Апелянт вважає, що така ситуація є порушенням норм процесуального права, яка мала вплив на вирішення питання щодо розподілу витрат на правничу допомогу, а зроблені судом висновки в цій частині не відповідають обставинам справи.
Скаржник зауважує, що з аналізу наявного в матеріалах справи договору про надання правової допомоги №10 від 27 квітня 2023 року слідує, що цей договір не містить ні конкретного розміру гонорару, ні порядку його обчислення (погодинна оплата чи фіксований розмір), що свідчить про те, що сторони договору розмір гонорару між собою не погодили. Додатковим підтвердженням цього також є пункт 6.1 даного договору, де прямо вказується, що розмір та порядок оплати гонорару між сторонами обумовлюється окремо. За таких умов, на ВП "Рівненська АЕС" не може покладатися обов`язок відшкодувати ТОВ "КОМПАНІЯ "ДІОМ" ті витрати, які відповідач поніс в ході розгляду цієї справи, адже розмір гонорару за таких умов не може бути обгрунтованим, а тому підстави для стягнення з  підприємства витрат на правничу допомогу відсутні. Втім, суд першої інстанції таку важливу обставину не з ’ясував та не взяв до уваги.
Апелянт вважає, що заявлений до стягнення розмір витрат на правову допомогу не відповідає критерію реальності, а понесені відповідачем витрати не можна вважати неминучими. Це зумовлено тим, що з опису наданих послуг вбачається, що до складу послуг адвоката, які ТОВ "КОМПАНІЯ "ДІОМ" просить стягнути, включено складення клопотання про участь у розгляді справи в режимі відеоконференції та вивчення і аналіз документів, сумарна вартість яких складає 2 000,00 грн. Щодо клопотання про участь у розгляді справи в режимі відеоконференції, то участь учасника справи в режимі відеоконференції не є обов`язковим. Стосовно оплати за вивчення та аналіз документів, то оплата такої діяльності адвоката теж є не обгрунтованою, адже вивчення і аналіз документів є складовою частиною роботи по підготовці відзиву.
Листом №918/378/23/4318/23 від 03 липня 2023 року матеріали справи витребувано з Господарського суду Волинської області.
07 липня 2023 року до апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи.
Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 11 липня 2023 року у справі №918/378/23 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" від імені якого діє відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція" на рішення Господарського суду Рівненської області від 30 травня 2023 року у справі №918/378/23. Запропоновано відповідачу в строк протягом 10 днів з дня вручення даної ухвали надіслати до Північно-західного апеляційного господарського суду письмовий відзив на апеляційну скаргу в порядку, передбаченому статтею 263 ГПК України та докази його надсилання апелянту. Роз`яснено учасникам справи, що розгляд апеляційної скарги відбудеться в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в порядку письмового провадження.
Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 17 липня 2023 року у справі №918/378/23 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" від імені якого діє відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція" на додаткове рішення Господарського суду Рівненської області від 27 червня 2023 року у справі №918/378/23. Об`єднано апеляційні скарги Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" від імені якого діє відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція" на рішення Господарського суду Рівненської області від 30 травня 2023 року у справі №918/378/23 та на додаткове рішення Господарського суду Рівненської області від 27 червня 2023 року у справі №918/378/23 для спільного розгляду в межах апеляційного провадження. Запропоновано відповідачу в строк протягом 10 днів з дня вручення даної ухвали надіслати до Північно-західного апеляційного господарського суду письмовий відзив на апеляційну скаргу в порядку, передбаченому статтею 263 ГПК України та докази його надсилання апелянту.
25 липня 2023 року від відповідача – ТОВ "Компанія "Діом" надійшли відзиви на апеляційні скарги позивача, відповідно до яких відповідач вважає оскаржувані рішення законними та обґрунтованими, прийнятими у повній відповідності до норм матеріального та процесуального права, відтак в задоволенні апеляційних скарг просить відмовити, а судові рішення у справі залишити без змін. В обгрунтування своїх доводів зазначає, що пунктом 8.3 Договору передбачено, успішне проходження продукцією вхідного контролю (ВК-1) підтверджується відповідним актом та ярликом на придатну продукцію згідно Стандарту Державного підприємства "НАЕК "Енергоатом" "Управління закупівлями продукції. Організація вхідного контролю продукції для ВП Компанії" СОУ НАЕК 038:2021. Тобто, відповідно до умов Договору сторони передбачили лише вхідний контроль ВК-1. Проходження, передбаченого умовами договору контролю підтверджується наступними доказами, а саме: лист ДП "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" ВП "Рівненська АЕС" від 16 вересня 2021 року №16351/041; Акт №1-4,5-142 від 04 жовтня 2021 року вхідного контролю (ВК-1) продукції "ДК"; ярлик на придатну продукцію №1-4,5-141 від 14 вересня 2021 року; ярлик на придатну продукцію №1-4,5-142 від 08 жовтня 2021 року.
11 серпня 2023 року від апелянта надійшло клопотання щодо витрат на оплату правничої допомоги адвоката в апеляційній інстанції.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до абзацу 1 частини 10 статті 270 ГПК України, апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
За приписами частини 13 статті 8 ГПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. З урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може розглянути такі апеляційні скарги у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи (абзац 2 частини 10 статті 270 ГПК України).
Від учасників справи клопотань про розгляд апеляційної скарги у даній справі в судовому засіданні з повідомленням учасників справи не надходило.
Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про розгляд апеляційних скарг Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" від імені якого діє відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція" на рішення Господарського суду Рівненської області від 30 травня 2023 року у справі №918/378/23 та на додаткове рішення Господарського суду Рівненської області від 27 червня 2023 року у справі №918/378/23 за наявними у справі матеріалами в порядку письмового провадження.
Колегія суддів, розглянувши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційних скарг та відзивів на них, перевіривши надану судом юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, вважає, що апеляційні скарги підлягають задоволенню, а оскаржувані рішення місцевого господарського слід скасувати.
При цьому колегія суддів виходила з наступного.
Як вбачається з матеріалів справи, Державне підприємство "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" від імені якого діє відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція" (надалі - ВП "Рівненська АЕС") та Товариство з обмеженою відповідальністю "КОМПАНІЯ "ДІОМ" уклали договір поставки за № 53-122-01-21-10830 від 07 червня 2021 року (надалі - Договір), відповідно до умов якого відповідач взяв па себе обов`язок поставити позивачу продукцію, яка передбачена специфікацією (додаток 1 до Договору) на суму 180 840 грн 00 коп. Договір укладено за результатами проведення закупівлі UA-2021-03-02-006331-а.
Згідно із пунктом 4.2 договору якість та комплектність продукції повинна відповідати умовам договору, технічній специфікації (додаток 2 до Договору). 
В технічній специфікації (додаток 2 до договору) вказано, що спірна продукція має відповідати стандарту GB/T 5130-1997, а також вона повинна відповідати й тим характеристикам/опису предмету, які зазначено в колонці 5 технічної специфікації.
Щодо позицій № 16-19 та 22-24 в технічній специфікації вказано, що пластини повинні допускати механічну обробку - обточування, фрезерування, розпилювання та свердління без утворення тріщин, відслоювання і сколів. Поверхня, що механічно обробляється, повинна бути гладкою і однорідною. Матеріал повинен піддаватись рівномірному сколюванню окремих шарів склотканини із рівномірним малюнком поверхні сколу без дефектів.
У відповідності до пункту 8.1 договору сторони передбачили, що приймання продукції за кількістю та якістю (вхідний контроль) здійснюється відповідно до вимог Стандарту Державного підприємства "НАЕК "Енергоатом": "Управління закупівлями продукції. Організація вхідного контролю продукції для ВП Компанії" СОУ НАЕК 038:2021, при наявності товарно-супровідних документів, передбачених пунктом 8.2 даного Договору.
Вищевказаний Стандарт є загальнодоступним в електронному вигляді (з можливістю завантаження) і знаходиться на офіційному сайті ДП "НАЕК "Енергоатом" в розділі Стандарти "Енергоатом" за адресою: https://www.energoatom.com.ua/ua/about-6/misia- 7/company_standards-82.
Пунктом 8.3 договору сторони визначили, що успішне проходження продукцією вхідного контролю (ВК-1) підтверджується відповідним актом та ярликом на придатну продукцію згідно Стандарту Державного підприємства "НАЕК "Енергоатом" "Управління закупівлями продукції. Організація вхідного контролю продукції для ВП Компанії" СОУ НАЕК 038:2021.
Згідно абзацу 2 пункту 9.1 договору, у випадку порушення постачальником взятих на себе зобов`язань по поставці продукції відносно якості або комплектності, постачальник сплачує замовнику штраф у розмірі 20% вартості неякісної (некомплектної) продукції. Сплата вказаних штрафних санкцій не звільняє постачальника від виконання зобов`язань по договору.
На виконання умов Договору за видатковою накладною №379 від 25 серпня 2021 року відповідач 10 вересня 2021 року поставив, а позивач прийняв товар, передбачений Специфікацією №1 до Договору, на загальну суму 169 298 грн 80 коп. з ПДВ.
Як зазначив позивач у позовній заяві, в ході проведення вхідного контролю поставленої продукції, яка в технічній специфікації вказана під №16-19 та 22-24 (склотекстоліт), було виявлено невідповідності поставленої продукції умовам договору, а саме: поверхня після механічної обробки (обточувані, фрезеруванні, розпилюванні і свердлінні) є неоднорідною з утворенням тріщин, відшарувань та сколів. При сколюванні окремих шарів склотканини утворюється поверхня з нерівномірним малюнком та утворенням поглиблень до 1,0 мм на окремих ділянках площини сколу, що суперечить вимогам технічної специфікації.
Як свідчать матеріали справи, ВП "Рівненська АЕС" складено ряд документів, зокрема: протокол №161-02.09-203-ПТ-ЕРП від 11 жовтня 2021 року, довідку про виявлені невідповідності на етапі ВК-2 №161-02.09-39 від 11 жовтня 2021 року та акт на забраковану продукцію №161-02.09-470-А-ЕРП від 18 жовтня 2021 року /а.с.12-14/.
Листом №18489/041 від 22 жовтня 2021 року позивач повідомив директора ТОВ "Компанія "ДІОМ", що на етапі проведення ВК-2 були виявлені невідповідності, що підтверджується довідкою №161-02.09-39 від 11 жовтня 2021 року та просив у відповідності до пункту 8.6 укладеного договору протягом 20 днів з моменту отримання даного повідомлення усунути невідповідності викладені в вищевказаній довідці. 
У відповідь на вказаний лист ТОВ "Компанія "ДІОМ" направила позивачу лист №12-01/21 від 12 листопада 2021 року, у якому повідомила, що поставлена продукція склотекстоліт СТЄФ-У т.0,5-1,0; 3,0-10,0 мм у кількості 302,36 ко відповідає вимогам договору по якості та має бути прийнята ВП "Рівненська АЕС".
Листом №21001/041 від 01 грудня 2021 року ДП "НАЕК "Енергоатом" ВП Рівненська АЕС повідомило відповідача, що поставлена продукція обгрунтовано забракована, та позивач вимагає її замінити на іншу, якість якої відповідатиме вимогам договору №53-122-01-21-10830 від 07 червня 2021 року.
В подальшому, ДП "НАЕК "Енергоатом" ВП Рівненська АЕС направило ТОВ "Компанія "ДІОМ" претензію №2527/001-юр від 08 лютого 2023 року на суму 8157,07 грн.
Матеріали справи також містять лист ДП "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" ВП "Рівненська АЕС" від 16 вересня 2021 року №16351/041, в якому зазначається, що на виконання пункту 6.2 умов договору №53-122-01-21-10830 від 07 червня 2021 року повідомляємо Вас, що продукція, отримано згідно видаткової накладної №379 від 25 серпня 2021 року, зазначена в ярлику на придатну продукцію №1-4.5-141 від 14 вересня 2021 року, пройшла вхідний контроль.
Крім того, сторонами долучено до справи копію ярлика на придатну продукцію №1-4.5-141 від 14 вересня 2021 року /а.с. 85, зворотня сторона – 86/ та Акт №1-4,5-142 від 04 жовтня 2021 року вхідного контролю (ВК-1) продукції "ДК", на підтвердження належної якості поставленої продукції, в якому зазначається: "Продукція відповідає умовам договору на поставку та вимогам НД ОВ/Т 5130-1997 та допускається до проведення ВК-2".
В зазначеному акті перелічена продукція: склотекстолит СТЭФ-У-0,5 в кількості 20 кг; склотекстолит СТЭФ-У-1,0 в кількості 36,6 кг; склотекстолит СТЭФ-У-1,5 в кількості 9 кг; склотекстолит СТЭФ-У-10,0 в кількості 24,76 кг; склотекстолит СТЭФ-У-3,0 в кількості 91 кг; склотекстолит СТЗФ-У-5,0 в кількості 109 кг; склотекстоліт СТЗФ-У-8,0 в кількості 12 кг.
Враховуючи викладені обставини справи, місцевий господарський суд прийшов до висновку про відмову у позові з огляду на те, що складеними позивачем документами, підтверджується проходження продукцією ВК-1, який передбачений умовами договору. Крім того, суд послався на недотримання позивачем Інструкції про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення та товарів народного споживання за якістю, яка затверджена постановою Держарбітража при Раді Міністрів СРСР від 25 квітня 1966 року № П-7.
Однак, колегія суддів Північно-західного апеляційного господарського суду не може погодитись з такими висновками місцевого суду з огляду на наступне.
Як унормовано положеннями статті 11 Цивільного кодексу України та статті 174 Господарського кодексу України договір є підставою для виникнення цивільних прав і обов`язків (господарських зобов`язань).
Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (частина 1 статті 509 Цивільного кодексу України).
Частиною 1 статті 265 Господарського кодексу України передбачено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.
Відповідно до частини 6 статті 265 Господарського кодексу України до відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.
Згідно з нормами статті 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.
До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
Статтею 655 Цивільного кодексу України врегульовано, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Частинами 1, 2 статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.
Статтею 536 Цивільного кодексу України унормовано, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Положеннями статті 525 Цивільного кодексу України, та частини 6 статті 193 Господарського кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
З дослідженого колегією суддів вбачається, що спір у справі виник щодо стягнення з постачальника штрафу за порушення зобов`язань по поставці продукції відносно якості.
Згідно частини 1 статті 673 Цивільного кодексу України продавець повинен передати покупцеві товар, якість якого відповідає умовам договору купівлі-продажу.
У разі відсутності в договорі купівлі-продажу умов щодо якості товару продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, придатний для мети, з якою товар такого роду звичайно використовується. Якщо продавець при укладенні договору купівлі-продажу був повідомлений покупцем про конкретну мету придбання товару, продавець повинен передати покупцеві товар, придатний для використання відповідно до цієї мети (частина 2 статті 673 Цивільного кодексу України).
Абзацом другим частини 4 статті 673 передбачено, що продавець і покупець можуть домовитися про передання товару підвищеної якості порівняно з вимогами, встановленими законом.
У відповідності до пункту 8.1 договору сторони передбачили, що приймання продукції за кількістю та якістю (вхідний контроль) здійснюється відповідно до вимог Стандарту Державного підприємства "НАЕК "Енергоатом": "Управління закупівлями продукції. Організація вхідного контролю продукції для ВП Компанії" СОУ НАЕК 038:2021, при наявності товарно-супровідних документів, передбачених пунктом 8.2 даного Договору.
Вищевказаний Стандарт є загальнодоступним в електронному вигляді (з можливістю завантаження) і знаходиться на офіційному сайті ДП "НАЕК "Енергоатом" в розділі Стандарти "Енергоатом" за адресою: https://www.energoatom.com.ua/ua/about-6/misia- 7/company_standards-82.
Пунктом 8.3 договору сторони визначили, що успішне проходження продукцією вхідного контролю (ВК-1) підтверджується відповідним актом та ярликом на придатну продукцію згідно Стандарту Державного підприємства "НАЕК "Енергоатом" "Управління закупівлями продукції. Організація вхідного контролю продукції для ВП Компанії" СОУ НАЕК 038:2021.
Згідно із пунктом 5.1 СОУ НАЕК 038:2021 передбачено, що вхідний контроль продукції (матеріалів, напівфабрикатів, устаткування, комплектуючих та інших виробів) проводиться з метою недопущення у виробництво (монтаж та експлуатацію) такої продукції, що не відповідає умовам договорів на закупівлю, технічним вимогам замовника до продукції, конструкторській документації, вимогам діючих правил і норм з ядерної і радіаційної безпеки.
Вхідному контролю підлягає вся продукція, що закуповується для використання у ВП Компанії (пункт 5.2 СОУ НАЕК 038:2021).
Пунктами 7.1.1, 7.1.2 передбачено, що роботи з вхідного контролю продукції повинні виконуватись відповідно до графіку поставок продукції в строк 30 робочих днів від дати надходження на склад або в строк, визначений договором (без урахування термінів усунення/врегулювання невідповідностей).
Процес вхідного контролю включає: - підготовчий етап - ВК-П; - перший етап - ВК-1; - другий етап - ВК-2; - контроль продукції перед видачою у використання - ВК-3.
Вхідний контроль на етапі ВК-1 проводять для всієї продукції, що надходить для потреб ВП Компанії, після її приймання від постачальника. Оформлення та подання заявки до ПВК ВП Компанії, на проведення ВК продукції для СВБ здійснює зберігач. Про дату, місце та час проведення ВК-1 голова комісії з ВК повідомляє уповноваженого представника підрозділу ВП Компанії, на який покладено функції з економічної безпеки та комплаєнс політики (пункт 7.1.6 СОУ НАЕК 038:2021).
Згідно пункту 7.1.7 Стандарту вхідний контроль на етапі ВК-2 проводять для продукції, що віднесена до продукції для СВБ або продукції з ознакою "ДК" та отримала позитивну оцінку на етапі ВК-1. Обсяги та методи вхідного контролю з оцінки відповідності продукції під час вхідного контролю регламентуються відповідними програмами ВК і процедурами ВК.
Розділом 4 СОУ НАЕК 038:2021 "Познаки та скорочення" визначено, що:
-          СВБ – це системи, важливі для безпеки;
-          ДК – ознака продукції, яка не відноситься до СВБ, але потребує проведення додаткового вхідного контролю.
На вхідний контроль повинна надходити продукція з документом (документами), що підтверджує її відповідність. Перелік і види таких документів встановлюються технічними вимогами замовника чи іншими документами, які є невід`ємним додатком до договору (контракту) на закупівлю (пункт 7.1.9 Стандарту).
З досліджених матеріалів справи, а саме довідки №161-02.09-39 про виявлені невідповідності на етапі ВК-2 від 11 жовтня 2021 року вбачається, що спірна продукція (склотекстоліт) належить до класу безпеки "ДК" /а.с.13/.
Відтак, спірна продукція підлягала вхідному контролю ВК-2, а твердження відповідача, з посиланням на пункт 8.3 договору, що укладеним правочином визначено виключно проходження ВК-1 є безпідставні. Сторонами було погоджено в укладеному договорі застосування до правовідносин сторін СОУ НАЕК 038:2021, який передбачає проходження ВК-2 для продукції, яка поставлялася за договором №53-122.01.21-10830 від 07 червня 2021 року.
Відповідно до пункту 7.1.3 СОУ НАЕК 038:2021 у разі виявлення невідповідностей на будь-якому з етапів вхідного контролю, вони мають бути задокументовані відповідно до розділу 11. Закупник повідомляє постачальника про виявлені невідповідності та взаємодіє з ним до їх усунення.
Пунктом 10.3 СОУ НАЕК 038:2021 передбачено, що за результатами проведення вхідного контролю продукції за етапами ВК-1, ВК-2 і ВК-3 оформляються та реєструються звітні документи з урахуванням вимог цього стандарту.
Згідно із пунктом 10.6 СОУ НАЕК 038:2021 "Довідка про виявлені невідповідності" з описом виявлених невідповідностей є документом, що використовується для обліку, управління та контролю за усуненням невідповідностей. 
Вимоги до оформлення та процедур з усунення невідповідностей приведені у розділі 11.
Відповідно до пункту 11.1 цього Стандарту всі невідповідності, виявлені на будь-якому етапі ВК, фіксуються у звітному документі "Довідка про виявлені невідповідності". У "Довідку про виявлені невідповідності" вноситься лише та продукція, в якій були виявлені невідповідності. Невідповідності повинні бути описані повно, лаконічно та однозначно, з посиланнями на пункти документів, вимоги яких порушені, з наведенням значень відхилень контрольованих параметрів.
Пунктом 10.7 СОУ НАЕК 038:2021 передбачено, що "Акт на забраковану продукцію" оформляє замовник за встановленою у ВП Компанії формою (додаток М) на підставі "Довідки про виявлені невідповідності", результатів спеціальних видів контролю або відповідно до вимог 11.14.
Як свідчать матеріали справи, ВП "Рівненська АЕС" складено ряд документів, зокрема: протокол №161-02.09-203-ПТ-ЕРП від 11 жовтня 2021 року, довідку про виявлені невідповідності на етапі ВК-2 №161-02.09-39 від 11 жовтня 2021 року та акт на забраковану продукцію №161-02.09-470-А-ЕРП від 18 жовтня 2021 року /а.с.12-14/.
Дослідивши дані документи, колегією суддів встановлено, що позивачем належними доказами доведено поставка неякісної продукції на суму 40785,36 грн.
Безпідставні є посилання ТОВ "Компанія "ДІОМ" на те, що ярлик на придатну продукцію №1-4,5-141 від 14 вересня 2021 року свідчить про поставку склотекстоліта належної якості, оскільки даний ярлик містить відмітку лише про проходження вхідного контролю ВК-1, а графа ВК-2 є порожньою /а.с.86/.  
Долучений ТОВ "Компанія "ДІОМ" акт №1-4,5-142 від 04 жовтня 2021 року вхідного контролю (ВК-1) продукції "ДК", на підтвердження належної якості поставленої продукції, містить висновок про те, що "Продукція відповідає умовам договору на поставку та вимогам НД ОВ/Т 5130-1997 та допускається до проведення ВК-2".
Тобто, надані відповідачем докази на підтвердження належної якості склотекстоліту є проміжними та стосуються результатів ВК-1, в той час як позивачем надано належні документи складені за результатами ВК-2 у відповідності до СОУ НАЕК 038:2021 та які свідчать про невідповідність склотекстоліту СТ/Ф-У-0,5; 1,0; 1,5; 10; 3,0; 5,0; 8,0 вимогам договору на поставку №53-122-01-21-10830 від 07 червня 2021 року.
Згідно абзацу 2 пункту 9.1 договору, у випадку порушення постачальником взятих на себе зобов`язань по поставці продукції відносно якості або комплектності, постачальник сплачує замовнику штраф у розмірі 20% вартості неякісної (некомплектної) продукції. Сплата вказаних штрафних санкцій не звільняє постачальника від виконання зобов`язань по договору.
У зв`язку з тим, що відповідач не усунув виявлені невідповідності частини поставленої продукції на суму 40785,36 грн. умовам договору, позовні вимоги є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Сума штрафу становить 40785,36 грн *20%=8157,07 грн.
Колегія суддів вважає помилковим застосування до спірних правовідносин положень Інструкції про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення та товарів народного споживання за якістю, яка затверджена постановою Держарбітража при Раді Міністрів СРСР від 25 квітня 1966 року №П-7, оскільки пунктом 1 Інструкції визначено, що ця інструкція застосовується у всіх випадках, коли стандартами, технічними умовами, Основними і Особливими умовами поставки або іншими обов`язковими для сторін правилами не встановлено інший порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання за якістю і комплектністю, а також тари під продукцією або товарами.
Сторонами у справі в укладеному договорі №53-122-01-21-10830 від 07 червня 2021 року встановлено інший порядок приймання продукції, який передбачено розділом 8 договору.
Щодо апеляційної скарги Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" від імені якого діє відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція" на додаткове рішення Господарського суду Рівненської області від 27 червня 2023 року у справі №918/378/23.
З матеріалів справи вбачається, що в квітні 2023 Державне підприємство "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" від імені якого діє відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція" звернулося до Господарського суду Рівненської області із позовною заявою до відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю "КОМПАНІЯ "ДІОМ" про стягнення в сумі 8 157 грн. 07 коп.
30 травня 2023 року рішенням суду в задоволенні позову відмовлено.
12 червня 2023 року через відділ канцелярії відповідач по справі Товариство з обмеженою відповідальністю "КОМПАНІЯ "ДІОМ" подав заяву про ухвалення додаткового рішення, в якій останній просив суд ухвалити додаткове рішення, яким стягнути з Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" від імені якого діє відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція" на свою користь витрати на правову допомогу, надану адвокатом Шевер Ю.М. в розмірі 5 000 грн. 00 коп.
Державне підприємство "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" від імені якого діє відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція" скористалося своїм правом на подання заперечень на заяву про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у справі.
Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Згідно з частиною 2 статті 244 ГПК України заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.
Як було зазначено вище, рішенням Господарського суду Рівненської області від 30 травня 2023 у позові Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" від імені якого діє відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція" до Товариства з обмеженою відповідальністю "КОМПАНІЯ "ДІОМ" про стягнення в сумі 8 157 грн. 07 коп. відмовлено. 
Відповідно до статті 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
За змістом частин 1, 3 статті 124 ГПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.
Статтею 126 Господарського процесуального кодексу України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Як вбачається з матеріалів справи, 27 квітня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "КОМПАНІЯ "ДІОМ" та Адвокатом Шевер Юлією Миколаївною було укладено договір про надання правової допомоги № 10 (далі - Договір).
Предметом даного договору є надання адвокатом усіма законними методами та способами правової допомоги клієнту у справі № 918/376/23.
Відповідно до пункту 6.1 договору детальний перелік видів правової допомоги, а також розмір та порядок оплати клієнтом адвокату гонорару та фактичних витрат, пов`язаних із виконанням даного договору, окремо обумовлюються сторонами та може визначитися описом наданих послуг, додатковими угодами до цього договору, які є невід`ємною частиною договору.
Відповідно до опису наданих послуг від 27 квітня 2023 року Клієнт отримав від адвоката послуги на загальну суму 5 000 грн. станом на 27 квітня 2023 року, що підтверджується 
Квитанція № 1 підтверджує отримання Адвокатом грошових коштів у розмірі 5 000 грн. 00 коп.
Розмір адвокатського гонорару за годину роботи становить 50% прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на день оплати.
Отже, на підтвердження викладеного у заяві про стягнення судових витрат у вигляді витрат на надання правової допомоги Товариством з обмеженою відповідальністю "КОМПАНІЯ "ДІОМ" та Адвокатом Шевер Юлією Миколаївною надано, договір про надання правової допомоги № 10 від 27 квітня 2023 року, опис наданих послуг виконаних адвокатом за договором № 10 від 27 квітня 2023 року, квитанцію № 1, що підтверджує отримання адвокатом грошових коштів.
Дослідивши подані представником відповідача докази/документи на підтвердження заявлених до стягнення з позивача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 грн., суд першої інстанції з урахуванням рішення від 30 травня 2023 року прийнятого у даній справі по суті спору, прийшов до вірного висновку, що подана відповідачем заява згідно статті 126 ГПК України є обґрунтованою. 
Так, рішенням Господарського суду Рівненської області від 30 травня 2023 року у справі №918/378/23 відмовлено у задоволені позову Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" від імені якого діє відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція до Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "ДІОМ" про стягнення 8157,07 грн.
Додатковим рішенням Господарського суду Рівненської області від 27 червня 2023 року у справі №918/378/23 задоволено заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "КОМПАНІЯ "ДІОМ" про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у справі № 918/378/23. Присуджено до стягнення з Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Рівненська атомна електрична станція" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "КОМПАНІЯ "ДІОМ" 5 000 (п`ять тисяч) грн. 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу.
Однак, враховуючи що за результатами розгляду даного спору по суті, апеляційний суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог та задоволення позову, відповідно, витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 грн, які заявлені відповідачем до стягнення з позивача слід покласти на відповідача.
У відзиві ТОВ "Компанія "Діом" на апеляційну скаргу позивача на рішення Господарського суду Рівненської області від 30 травня 2023 року у справі №918/378/23 заявник просить стягнути з апелянта 2000 грн. витрат на професійну правничу допомогу. В свою чергу, у відзиві на додаткове рішення Господарського суду Рівненської області від 27 червня 2023 року у справі №918/378/23 – 1200 грн. витрат на професійну правничу допомогу.
На підтвердження таких витрат ТОВ "Компанія "Діом" надано:
- Опис наданих послуг виконаних адвокатом за договором №10 від 27 квітня 2023 року про надання правничої допомоги адвоката від 18 липня 2023 року, за яким адвокат виконав ознайомлення з доводами апеляційної скарги – 0,5 год, вартість послуги склала 500 грн та складення відзиву на апеляційну скаргу – 2 год., вартість послуги склала 1500 грн.;
- Квитанцію №2 від 18 липня 2023 року про оплату 2000 грн.;
- Опис наданих послуг виконаних адвокатом за договором №10 від 27 квітня 2023 року про надання правничої допомоги адвоката від 19 липня 2023 року, за яким адвокат виконав ознайомлення з доводами апеляційної скарги – 20 хв, вартість послуги склала 200 грн та складення відзиву на апеляційну скаргу – 1 год., вартість послуги склала 1000 грн.;
- Квитанцію №3 від 19 липня 2023 року про оплату 1200 грн.;
- Ордер серії АЕ №1213723 від 18 липня 2023 року на представництво адвокатом Шевер Ю.М. 
Дослідивши подані представником відповідача докази на підтвердження заявлених до стягнення з позивача витрат на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанції в розмірі 3200 грн., колегія суддів вважає, що вони є обгрунтованими, однак у відповідності до статті 129 ГПК України покладаються на ТОВ "Компанія "Діом".
У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.
Згідно статті 129 Конституції України, до основних засад судочинства відносяться, зокрема, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до частини 1 статті 74, частини 1 статті 76 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
У відповідності до частини 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Згідно з частинами 1, 2 статті 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин. Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.
З урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржувані рішення місцевого господарського суду ухвалені з неповним з`ясуванням обставин, які мають значення для справи. Наведені в апеляційних скаргах аргументи є підставами для скасування рішення та додаткового рішення суду першої інстанції, оскільки вони підтверджуються матеріалами справи та ґрунтуються на правильному тлумаченні скаржником норм матеріального та процесуального права, тому колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку задоволення апеляційних скарг Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" від імені якого діє відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція" на рішення Господарського суду Рівненської області від 30 травня 2023 року у справі №918/378/23 та на додаткове рішення Господарського суду Рівненської області від 27 червня 2023 року у справі №918/378/23.
Судові витрати розподіляються у відповідності до вимог статті 129 Господарського процесуального кодексу України.
Керуючись ст. ст. 269, 270, 273, 275, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд
                               
УХВАЛИВ:
Апеляційні скарги Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" від імені якого діє відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція" на рішення Господарського суду Рівненської області від 30 травня 2023 року у справі №918/378/23 та на додаткове рішення Господарського суду Рівненської області від 27 червня 2023 року у справі №918/378/23 задовольнити.
Рішення Господарського суду Рівненської області від 30 травня 2023 року у справі №918/378/23 та додаткове рішення Господарського суду Рівненської області від 27 червня 2023 року у справі №918/378/23 скасувати.
Прийняти нове рішення. Позов задовольнити.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "КОМПАНІЯ "ДІОМ" (51925, Дніпропетровська обл., м. Кам`янське, тупик Прохідний, буд. 2, офіс 9,код ЄДРПОУ 41853226) на користь Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Рівненська атомна електрична станція" (34400, м. Вараш, код ЄДРПОУ 05425046) 8157,07 грн. штрафу, 2684 грн. судового збору за розгляд позовної заяви, 4026 грн. судового збору за подання апеляційної скарги.
В задоволені заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "КОМПАНІЯ "ДІОМ" про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у справі № 918/378/23 відмовити.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у строк та в порядку, встановленому статтями 287-289 ГПК України.
Справу №918/378/23 повернути до Господарського суду Рівненської області.

Повний текст постанови складений "11" вересня 2023 р.

Головуючий  суддя                                                                      Бучинська Г.Б. 

Суддя                                                                                              Філіпова Т.Л.  

Суддя                                                                                              Василишин А.Р.