Справа № 461/1709/23                                Головуючий у 1 інстанції: Мисько Х.М. 
Провадження № 33/811/797/23                 Доповідач: Маліновська-Микич О. В. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2023 року суддя Львівського апеляційного суду Маліновська-Микич О.В., з участю захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Якимишин О.З. та  представника Львівської митниці Держмитслужби України Лубоцького Б.І., розглянувши апеляційну скаргу представника Львівської митниці Сліпенка С.В. на постанову Галицького районного суду міста Львова від 18 травня 2023 року,

встановив:

Постановою Галицького районного суду міста Львова від 25 травня 2023 року відмовлено у притягненні ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 483 МК України за відсутністю складу адміністративного правопорушення. 
Провадження у справі про притягнення  ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 483 МК України закрито за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
Згідно протоколу про порушення митних правил № 0159/20900/23 від 21.02.2023 року, 07.05.2022 року громадянин України ОСОБА_1 переміщувався через митний кордон України в пункті пропуску «Шегині-Медика», митного поста «Мостиська» Львівської митниці у напрямку «виїзд з України», у якості водія транспортного засобу марки «Mersedes – Benz 250», VIN – код: НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 .
Громадянин України ОСОБА_1 до митного оформлення подав декларацію транскордонного переміщення фізичними особами валютних цінностей, якій присвоєно номер UA209040/2022/00096. У цій декларації громадянин ОСОБА_1 зазначив про факт переміщення валютних цінностей у розмірі 150 000 (сто п`ятдесят тисяч) доларів США.
Для переміщення через митний кордон України валютних цінностей на суму 150 000 (сто п`ятдесят тисяч) доларів США ОСОБА_1 до митного оформлення, відповідно до вимог пункту 18 Положення про заходи захисту та визначення порядку здійснення окремих операцій в іноземній валюті, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 02.01.2019 № 5, надав довідку про зняття готівки з власного рахунку від 27.04.2022 № 27/04/13-22, видану АТ «Кредобанк» (79026, м. Львів, вул. Сахарова 78). 04.10.2022 Львівська митниця направила на адресу АТ «Кредобанк» лист за вих. № 7.4-4/20- 02/14/19239 щодо підтвердження/спростування факту видачі довідок про зняття готівки з рахунків, у тому числі і довідки від 27.04.2022 № 27/04/13-22, яку громадянин ОСОБА_1 07.05.2022 подав до митного контролю.
АТ «Кредобанк», листом від 28.10.2022 року № 13-22371/22, повідомив Львівську митницю про те, що не видавав довідку від 27.04.2022 року №27/04/13-22, на ім`я ОСОБА_1 .
Для з`ясування обставин переміщення 07.05.2022 через митний кордон України (валютних цінностей на суму 150 000 доларів США) Львівською митницею на адресу громадянина ОСОБА_1 направлені листи за вихідним № 7.4-4/20-01/10/24933 від 19.12.2022 року та № 7.4-4/20-01/10/776 від 11.01.2023 року. Однак, громадянин ОСОБА_1 у Львівську мити не прибув та не повідомив про причини свого неприбуття.
Таким чином, на думку митного органу 07.05.2022 громадянин України ОСОБА_1 перемістив через митний кордон України товари - валютні цінності на суму 150 000 (сто п`ятдесят тисяч) доларів США, що згідно курсу НБУ станом на 07.05.2022 - становить 4 388 235,00 грн., з приховуванням від митного контролю, тобто з поданням митному органу як підстави для переміщення товарів підроблених документів чи документів, одержаних незаконним шляхом.
Дії ОСОБА_1 органом митниці кваліфіковані, як порушення митних правил, відповідальність за вчинення яких передбачене ч.1 ст. 483 МК України.
На постанову судді представник Львівської митниці Державної митної служби України Лубоцький Богдан Ігорович подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану постанову скасувати та винести нову постанову, якою визнати громадянина ОСОБА_1 винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч.1 ст. 483 МК України, накласти на нього стягнення, у виді штрафу 4 388 235, 00 грн. з конфіскацією в дохід держави валютних цінностей в розмірі 150 000 доларів США.
В обґрунтування апеляційних вимог вказує, що вважає висновок суду є помилковим та необґрунтованим, а постанову незаконною.
Стверджує, що позиція Галицького районного суду м. Львова в даному випадку ні судом ні стороною захисту не спростовано факту переміщення громадянином ОСОБА_1 валютних цінностей на суму 150 000 (сто п`ятдесят тисяч) доларів США, з приховуванням від митного контролю, тобто з поданням митному органу як підстави для переміщення товарів підроблених документів чи документів, одержаних незаконним шляхом.
Вважає, що Галицьким районним судом м Львова при винесені постанови не надано належної оцінки доказам, наданим митницею, в їх сукупності та взаємозв`язку, а докази надані стороною захисту гр. ОСОБА_1 взято за основу, не надавши їм критичної оцінки.
У судове засідання апеляційної інстанції особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 не з`явивився, належним чином повідомлений про час, дату та місце судового розгляду, клопотань про відкладення розгляду справи від нього не надходило. Окрім цього, захисник-адвокат Якимишин О.З. не заперечила проти розгляду апеляційної скарги у відсутності ОСОБА_1 .
Відповідно до ч. 6 ст. 294 КУпАП за таких обставин його неявка в судове засідання апеляційного суду не перешкоджає розгляду справи.
Заслухавши захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвоката Якимишин О.З., яка заперечила доводи апеляційної скарги, представника Львівської митниці Держмитслужби Лубоцького Б.І. на підтримання поданої апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що така не підлягає до задоволення.
Відповідно до вимог ст.ст. 486, 489, 495 МК України обставини кожної справи про порушення митних правил повинні бути з`ясовані всебічно, повно та об`єктивно.
При цьому, суд під час розгляду справи, оцінивши докази, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, і винести постанову, зміст якої має відповідає вимогам ст. 527 МК України.
В силу ст. 1 ч. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
При розгляді справи про адміністративне правопорушення в суді першої інстанції були дотримані вимоги закону щодо повного та всебічного з`ясування обставин справи, яка вплинула на правильність прийняття рішення, а викладені у постанові судді висновки щодо невинуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення є обґрунтованими і відповідають фактичним обставинам справи
Рішення про закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України, суддя мотивував тим, що в матеріалах справи відсутні докази жодних інкримінованих дій ОСОБА_1 , які б порушували порядок переміщення валютних цінностей, пред`явлення їх митним органам для проведення митного контролю та митного оформлення а також, спрямованих на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників) та інших засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів, або шляхом надання одним товарам вигляду інших, або з поданням митному органу як підстави для переміщення товарів підроблених документів чи документів, одержаних незаконним шляхом не вчиняв.
Відповідно до ч. 1 ст. 458 МК України, порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх митним органам для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на митні органи цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.
Органом митниці дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч. 1 ст. 483 МК України, як вчинення дій спрямованих на переміщення через митний кордон України товарів з приховуванням від митного контролю, тобто з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників).
Частиною 1 ст. 483 МК України встановлено відповідальність за переміщення або дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників) та інших засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів, або шляхом надання одним товарам вигляду інших, або з поданням митному органу як підстави для переміщення товарів підроблених документів чи документів, одержаних незаконним шляхом, або таких, що містять неправдиві відомості щодо найменування товарів, їх ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача, кількості вантажних місць, їх маркування та номерів, неправдиві відомості, необхідні для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості.
Об`єктивною стороною правопорушення є дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України, тобто, розуміється активна поведінка (вчинок) особи.
Суб`єктивна сторона передбачає наявність прямого умислу, тобто особа, яка його вчинила, усвідомлювала обставини і характер незаконного переміщення нею товарів через митний кордон України, та бажала перемістити їх з порушенням установленого порядку. 
Суддя місцевого суду дійшов вірного висновку, з яким погоджується апеляційний суд, про те, що що митним органом не було надано достовірних доказів на підтвердження вини  ОСОБА_1 та його винність не доведена
Крім того, суддя місцевого суду правильно зазначив про той факт, що вматеріалах справи відсутні докази жодних інкримінованих дій ОСОБА_1 , які б порушували порядок переміщення валютних цінностей, пред`явлення їх митним органам для проведення митного контролю та митного оформлення а також, спрямованих на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників) та інших засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів, або шляхом надання одним товарам вигляду інших, або з поданням митному органу як підстави для переміщення товарів підроблених документів чи документів, одержаних незаконним шляхом не вчиняв.
Як вбачається з матеріалів справи та змісту протоколу про порушення митних правил у даній справі та доданих до нього документів, товар, а саме валютні цінності у розмірі 150 000,00 доларів США переміщувались через митний кордон України ОСОБА_1 без приховування від митного контролю, без зміни зовнішніх ознак, форми та стану, що аж ніяк не утруднювало їх виявлення. Більше того, 07.05.2022 року ОСОБА_1 пройшов митний контроль, здійснивши декларування переміщуваних валютних цінностей, однак протокол про порушення митних правил №0159/20900/23 був складений 21.02.20323 року, тобто через 10 місяців від вказаної події.
Згідно з п.6 Постанови Пленуму Верховного суду України №8 від 03.06.2005 підробленими треба вважати як фальшиві документи, так і справжні, до яких внесено неправдиві відомості чи окремі зміни, що перекручують зміст інформації щодо фактів, які ними посвідчуються, а також документи з підробленими підписами, відбитками печаток та штампів. Незаконно одержаними слід визнавати документи, які особа отримала за відсутності законних підстав або з порушенням установленого порядку.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 добровільно та в повному обсязі задекларував кошти, власноручно заповнивши декларацію транскордонного переміщення фізичними особами валютних цінностей, вказавши суму валютних цінностей у сумі 150 000, 00 доларів США, яку разом із необхідними документами для перетину державного кордону пред`явив працівнику митниці.
На підтвердження законного походження валютних цінностей, які переміщувалися через кордон ОСОБА_1 надано договір купівлі продажу житлового будинку, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Нациною – Марченко О.О., реєстровий номер 1094, відповідно до умов якого ОСОБА_2 продав, а ОСОБА_3 прийняла у власність житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та договір купівлі – продажу земельної ділянки посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Нациною – Марченко О.О., реєстровий номер 1095, відповідно до умов якого ОСОБА_2 продав, а ОСОБА_3 прийняла у власність земельну ділянку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
Крім того, суд першої інстанції прийняв до уваги заяву свідка ОСОБА_4 , посвідчену нотаріусом м.Варшави, Республіки Польща, Агнєшкою Сєдлєцкою 04.04.2023 року , реєстровий номер 2382/2023, відповідно до якої 07.05.2022 року вона разом з двома малолітніми дітьми 2011 року та 2015 року народження виїжджала за кордон з м.Києва, з метою вивезення дітей з небезпечної зони, транспортним засобом марки «Mazda 5», д.н.з. НОМЕР_3 . На іншому транспортному засобі марки «Мерседес Бенц 250», реєстраційний номер НОМЕР_2 виїжджав її свекор ОСОБА_5 разом з її чоловіком ОСОБА_1 . Свекор свідка є особою з інвалідністю 2 групи, оскільки є онкохворою людиною. У пункті пропуску «Шегині – Медика» на українсько – польському кордоні авто білі свідок бачила, що працівник митниці проводив контрольні заходи, в ході яких ОСОБА_1 повідомив про наявність у нього 150 000,00 доларів США, які необхідні для дороговартісного лікування його батька ОСОБА_5 . Після з`ясування джерела походження коштів у ОСОБА_1 і перевірки документів, працівник митниці повернув документи та надав дозвіл на виїзд з України. Свідок також вказала, що жодних документів (довідок) з банківської установи на вивіз валюти ОСОБА_5 працівнику митниці не надавав.
Таким чином, матеріали справи не містять доказів про наявність у діях ОСОБА_5 порушення митних правил, передбачених ч. 1 ст. 483 МК України
Апеляційний суд вважає, що дослідивши матеріали справи, суд першої інстанції, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, враховуючи, те що судом встановлено, що ОСОБА_1  було вчинено всі необхідні дії при переміщенні валютних цінностей за кордон. Він в повному обсязі виконав обов`язки покладені на нього законодавством: задекларував грошові кошти , надав документи про їх походження. В матеріалах справи відсутні докази жодних інкримінованих дій  ОСОБА_1 , які б порушували порядок переміщення валютних цінностей, пред`явлення їх митним органам для проведення митного контролю та митного оформлення а також, спрямованих на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників) та інших засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів, або шляхом надання одним товарам вигляду інших, або з поданням митному органу як підстави для переміщення товарів підроблених документів чи документів, одержаних незаконним шляхом не вчиняв. 
Особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі.
Статтею 62 Конституції України визначено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.
Особу може бути визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, в тому числі у сфері митного оформлення і контролю, виключно в разі встановлення в її діянні всіх ознак складу інкримінованого їй адміністративного правопорушення, тобто, за наявності усіх необхідних елементів об`єктивних та суб`єктивних ознак, які характеризують діяння як правопорушення - у сукупності.
З огляду на викладене суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України, належно мотивувавши своє рішення.
Апеляційний суд не бере до уваги доводи апеляційної скарги про необґрунтованість постанови судді, оскільки викладений у судовому рішенні висновок підтверджується зібраними та перевіреними в судовому засіданні доказами.
Суддя місцевого суду дійшов вірного висновку, з яким погоджується суддя апеляційного суду, про те, що під час розгляду даної справи як в місцевому, так і в апеляційному суді, не здобуто та суду не надано достатніх, належних, достовірних та допустимих доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України.
Під час розгляду справи в суді першої інстанції порушень норм матеріального чи процесуального права допущено не було. Суддя відповідно до ст.ст. 245, 280 КУпАП повно й всебічно з`ясував усі обставини, що мали значення для правильного вирішення справи.
Враховуючи викладене, доводи апеляційної скарги представника митниці в суді апеляційної інстанції не знайшли підтвердження, а тому не підлягають задоволенню, відтак постанову суду першої інстанції, як законну та обґрунтовану, необхідно залишити без зміни.
Керуючись ст. 294 КУпАП, суд, -

постановив:

постанову Галицького районного суду міста Львова від 25 травня 2023 року – залишити без змін, а апеляційну скаргу представника Львівської митниці Державної митної служби України Лубоцького Богдана Ігоровича – без задоволення.        
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Маліновська-Микич О.В.