ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 610/1487/21  Номер провадження 22-ц/814/690/23	Головуючий у 1-й інстанції Стригуненко В.М.  Доповідач ап. інст. Дорош А. І.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2023 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Головуючого – судді - доповідача   Дорош А.І.
Суддів:    Лобова О.А., Триголова В.М.
при секретарі:  Коротун І.В. 

переглянув у судовому засіданні в м. Полтава за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційними скаргами Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Харківгаз» 

на рішення Балаклійського районного суду Харківської області від 27 січня 2022 року, ухвалене суддею Стригуненком В.М., повний текст рішення складено – 01 лютого 2022 року

та додаткове рішення Балаклійського районного суду Харківської області від 10 лютого 2022 року, ухвалене суддею Стригуненком В.М., повний текст додаткового рішення складено – 15 лютого 2022 року

у справі за позовом Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Харківгаз» до ОСОБА_1 про стягнення вартості необлікованого (донарахованого) об`єму природного газу, -

В С Т А Н О В И В:

24 травня 2021 року Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Харківгаз» звернулося до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення вартості необлікованого (донарахованого) об`єму природного газу, в якому просило стягнути з відповідача вартість необлікованого (донарахованого) об`єму природного за період з 04.01.2020 року по 03.07.2020 року у розмірі 26 346,17 грн., вартість робіт по експертизі у розмірі 4 533,60 грн., а також судові витрати.

Позовні вимоги мотивовані тим, що між сторонами фактично виникли договірні відносини з приводу розподілу та споживання природного газу на підставі підписаної заяви - приєднання до умов типового договору розподілу природного газу (для побутового споживача) за адресою: АДРЕСА_1 . 03.07.2020 року за адресою споживача представниками АТ «Харківгаз» було виявлено порушення, а саме: несанкціоноване втручання в роботу ЗВТ (комерційного ВОГ, зокрема лічильника газу), про що складено акт про порушення. Актом експертизи встановлено підрив скла відлікового механізму, існує доступ до відлікового механізму, механічне пошкодження колес та шестерен відлікового механізму і, як висновок комісії, несанкціоноване втручання в газовий лічильник, лічильник визнано непридатним до застосування. За результатами експертизи лічильника газу була видана довідка про непридатність законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки, за якою підставою для визнання ЗВТ непридатним є наявні ознаки пошкодження відлікового пристрою, що можуть перешкоджати роботі лічильника або впливати на його функціонування. Необлікований (донарахований) об`єм природного газу відповідачу за період з 04.01.2020 року по 03.07.2020 року склав 5 017,90 м3, вартість якого становить 26 346,17 грн. У добровільному порядку зазначену суму відповідач сплатити відмовляється, тому позивач просить стягнути її у судовому порядку.

Рішенням Балаклійського районного суду Харківської області від 27 січня 2022 року у задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Харківгаз» до ОСОБА_1 про стягнення вартості необлікованого (донарахованого) об`єму природного газу - відмовлено в повному обсязі.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що позивачем під час проведення перевірки ЗВТ відповідача та складання відповідних документів за результатами її проведення, проведення експертизи лічильника газу та розгляду акту про порушення було допущено численні порушення законодавства, внаслідок чого докази, якими позивач обґрунтовує заявлені позовні вимоги, не можуть прийматися судом, як належні та допустимі, що свідчить про недоведеність несанкціонованого втручання у роботу ЗВТ. Крім того, для висновку про несанкціоноване втручання в роботу лічильника газу необхідним є не лише доведення факту пошкодження конструкції ЗВТ, а й встановлення факту викривлення даних обліку природного газу (коли витрати природного газу комерційним вузлом обліку не обліковуються, обліковуються частково чи з порушенням). Донарахування ціни необлікованого об`єму природного газу є витратами за використаний, але не сплачений газ, для цього необхідно встановити факт, що він певний час не обліковувався та не сплачувався, чого не було зроблено позивачем та не було враховано комісією під час прийняття рішення.

Додатковим рішенням Балаклійського районного суду Харківської області від 10 лютого 2022 року заяву представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Тимошенка Миколи Ігоровича про стягнення судових витрат на правничу допомогу – задоволено.
Стягнуто з Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «ХАРКІВГАЗ» на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу адвоката у розмірі 10 000 гривень.

Додаткове рішення мотивоване тим, що згідно ст. 141 ЦПК України у разі відмови у позові судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на позивача. Договір про надання правової допомоги, в якому вказано про сплату в момент його підписання адвокату Тимошенку М.І. гонорару у розмірі 10000 грн., має всі обов`язкові реквізити, підписаний його сторонами, які підтвердили факт сплати таких коштів відповідачем та їх отримання адвокатом Тимошенком М.І., який представляв інтереси відповідача в суді, що також свідчить про сплату гонорару у повному обсязі, оскільки у протилежному випадку адвокат міг би розірвати договір в односторонньому порядку. Доказів протилежного суду не надано. З огляду на умови договору про надання правової допомоги, враховуючи складання і підписання адвокатом усіх процесуальних документів від імені та в інтересах відповідача у даній конкретній справі витрати на правову допомогу у розмірі 10 000 грн. є реальними, співмірними зі складністю цієї справи, підтвердженими матеріалами справи, відповідають критерію розумності їхнього розміру, підстав для зменшення розміру цих витрат у суду немає.

В апеляційних скаргах Публічне акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Харківгаз», посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати і ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, а також скасувати додаткове рішення про стягнення витрат на правничу допомогу.

Апеляційні скарги мотивовані тим, що демонтаж газового лічильника у домоволодінні відповідача, проведення його експертизи та, відповідно, донарахування об`єму та обсягу природного газу представниками АТ «Харківгаз» проведено чітко з дотриманням вимог діючого законодавства України, зокрема Кодексу ГРС. Вважає, що судом першої інстанції не було досліджено фактичні обставин справи, не надано належну оцінку кожному доказу, який було надано на підтвердження позовних вимог та заперечень, у зв`язку з чим останній дійшов до неправильного висновку про відмову у задоволенні позову. Звертає увагу, що ні Кодексом ГРС, а ні положенням про проведення експертизи лічильників газу не передбачено встановлення та дослідження питання можливості вчинення конкретних дій з метою викривлення даних обліку природного газу. З врахуванням викладеного, суд першої інстанції помилково дійшов висновку, що несанкціонованим втручанням є не лише доведення факту пошкодження конструкції ЗВТ/лічильника, а й встановлення факту викривлення даних обліку природного газу (коли витрати природного газу комерційним вузлом обліку не обліковуються, обліковуються частково чи з порушенням). Вважає, що відповідачем не надано до суду жодного доказу, який би спростовував факт несанкціонованого втручання в роботу лічильника газу.

Щодо стягнення витрат на правничу допомогу зазначає, що на підтвердження понесених витрат на професійну правову допомогу та їх відшкодування, відповідачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження сплати відповідачем коштів у розмірі 10 000 грн., не надано відповідної квитанції, платіжного доручення чи будь-якого іншого розрахункового документу. Заперечує проти зазначеного розміру на відшкодування судових витрат, оскільки їх розмір значно завищений, перелік послуг, наданих адвокатом не відповідає дійсності та суперечить матеріалам справи. Наданий опис робіт не доводить, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. Витрати на вказану суму є неспівмірними зі складністю даної справи, наданим адвокатом обсягом послуг у суді. 

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Розпорядженням голови Верховного Суду № 14/0/9-22 від 25.03.2022 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану (окремі суди Сумської, Харківської області), відповідно до ч. 7 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», з урахуванням неможливості судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, змінено територіальну підсудність справ Харківського апеляційного суду на Полтавський апеляційний суд.

Апеляційні скарги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до ч. 1. ст. 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно встановлених судом першої інстанції обставин вбачається, що ОСОБА_1 є споживачем послуг з газопостачання за адресою:  АДРЕСА_1 , які надає їй АТ «Харківгаз», з приводу чого між позивачем та відповідачем було укладено типовий договір шляхом підписання заяви-приєднання до умов договору розподілу природного газу (для побутового споживача) з параметрами лічильника газу: 4 GALLUS 2000-U G4 № 894573 (а.с. 10-13).

Отже, між сторонами фактично виникли договірні відносини з приводу розподілу та споживання природного газу.

Крім того, згідно свідоцтва про право приватної власності на житловий будинок (домоволодіння) від 11.12.1991 року відповідачу на праві приватної власності належить житловий будинок за адресою:  АДРЕСА_1 , де вона зареєстрована з 1976 року (а.с. 33-34, 39).

03.07.2020 року робітниками АТ «Харківгаз» було проведено обстеження газового обладнання у домоволодінні, яке розташоване за адресою:  АДРЕСА_1 ; споживач ОСОБА_1 . Під час обстеження робітниками виявлені порушення, а саме: несанкціоноване втручання в роботу ЗВТ (комерційного ВОГ, зокрема лічильника газу), про що складено акт про порушення №000202/177 від 03.07.2020 року, засвідчений підписом представників АТ «Харківгаз» та споживачем (а.с. 14-15).

Згідно вказаного акту про порушення №000202/177 від 03.07.2020 року зафіксовано «ознак порушень конструкції лічильника, у тому числі справності лічильного механізму, або порушень у роботі лічильника (пошкодження суматора)», показання лічильника (ЗВТ) на дату складання акта - «33837,95», відмітка про усунення порушення на дату складання акта - «ЗВТ Галлус-4 зав. № 00894573 демонтовано для проведення експертизи, замість демонтованого ЗВТ встановлена скоба». Вказано, що до акту про порушення додається: акт про демонтаж ЗВТ Галлус-4 зав. №00894573 для проведення експертизи, акт про встановлення скоби, акт про виявлені порушення, акт (протокол) щодо направлення ЗВТ на експертизу. Зазначили, що в зв`язку з карантином дата, місце проведення комісії буде повідомлено по телефону. Зауважень споживач до цього акта не вказала, лише зазначено номер телефону (а.с. 14, 15).

Акт №000202/177 про виявлені порушення від 03.07.2020 року та акт (протокол) №00202/177 щодо направлення ЗВТ та/або пломби на експертизу від 03.07.2020 року, окрім підтвердження відповідних зазначених даних, містять відомості про дату останньої повірки - «2004». До того ж в акті про виявлені порушення працівниками АТ «Харківгаз» було висловлено сумніви у правильній роботі встановленого за вказаною адресою лічильника газу з причин: «ознак порушень конструкції лічильника, у тому числі справності лічильного механізму, або порушень у роботі лічильника (пошкодження скла суматора)». В акті щодо направлення ЗВТ на експертизу в лабораторію також було вказано, що у зв`язку з карантином дата експертизи буде повідомлена за телефоном. З 03.07.2020 року на час проведення експертизи газові прилади та пристрої споживача підключені до системи газопостачання без лічильника (а.с. 16, 17).

Згідно з актом №260 від 08.09.2020 року експертизи лічильника газу GALLUS-2000 зав. №00894573, покази 33838, комісією АТ «Харківгаз» спільно з ДП «Укрметртестстандарт» встановлено підрив скла відлікового механізму, існує доступ до відлікового механізму, механічні пошкодження колес та шестерен відлікового механізму, інші пошкодження відсутні, лічильник визнано непридатним до застосування. Висновок комісії - несанкціоноване втручання в роботу газового лічильника. При цьому, в акті вказано, що пломба на упаковці ціла, пломби на вхідному та вихідному патрубках не пошкоджені, цілісність заводської пломби та повірочного тавра - цілі (а.с. 21).

За результатами повірки лічильника газу 08 вересня 2020 року ДП «Всеукраїнський ДНВЦ стандартизації, метрології, сертифікації та захисту прав споживачів (ДП «Укрметртестстандарт») була складена довідка №39-1-3/27755 про непридатність лічильника газу мембранного GALLUS-2000 G-4, заводський номер 00894573, який не відповідає вимогам п.п. 6.4 Р50-071-98 «Лічильники газу побутові. Методи та засоби повірки», а саме: наявні ознаки пошкодження відлікового пристрою, що можуть перешкоджати роботі лічильника або впливати на його функціонування (а.с. 22).

Відповідач була повідомлена про час та місце проведення експертизи 07.09.2020 року, однак на експертизу не з`явилася (а.с. 26).

Відповідно до протоколу №01/20 від 26.11.2020 року на засіданні комісії з розгляду актів про порушення Чугуївського відділення АТ «Харківгаз» акт про порушення №000202/177 від 03.07.2020 року визнано таким, що відповідає Кодексу ГРС, а саме: п.п. 3, п. 1 гл. 2 розділу ХІ - несанкціоноване втручання в роботу ЗВТ (комерційного ВОГ, зокрема лічильника газу) та задоволено. Було вирішено здійснити перерахунок об`єму необлікованого природного газу за граничними об`ємами споживання природного газу населенням, з урахуванням усіх газових приладів і пристроїв споживача за період з дня останнього контрольного зняття показань лічильника до дня виявлення порушення (але не більше ніж за 6 місяців), та з урахуванням строку на його усунення, за період з 04.01.2020 р. по 03.07.2020 р., витрата газу від граничних об`ємів споживання склала 5017,90м3-20,99м3 (витрата природного газу на особовому рахунку споживача)=4996,91м3. Вартість донарахованого обсягу природного газу за цінами закупівлі АТ «Харківгаз» склала 26 346,17 гривень (а.с. 18, 19).

Відповідач була повідомлена про час та місце проведення засідання комісії 20.11.2020 року, однак на нього не з`явилася. В отриманому повідомленні також просила відключити газ, оскільки будинок не жилий (а.с. 27).
З рахунку на оплату та квитанції від 26.11.2020 року вбачається, що ОСОБА_1   було сплачено 770,20 грн. за від`єднання механічним шляхом об`єкта за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 73, 74).

Відповідно до акту-розрахунку від 26.11.2020 року, вартість донарахованого об`єму природного газу за період з 04.01.2020 р. по 03.07.2020 р. за цінами закупівлі ПАТ «Харківгаз» склала 26 346,17 гривень (а.с. 20).

10.07.2020 року представником АТ «Харківгаз» у присутності власника (споживача) ОСОБА_1 було складено акт інвентаризації домоволодіння за адресою:  АДРЕСА_1 , відповідно до якого було встановлено, що опалювальна площа домоволодіння становить 78,7 м.кв., додаткова - 25,6 кв.м. літня кухня, кількість зареєстрованих мешканців 2 особи. Наявне газове обладнання у вигляді 1 котла та 1 чотирьохкомфорочної плити на літній кухні. Також наявне пічне опалення у житловому будинку та літній кухні. В житловому будинку опалювальний прилад відсутній, опалення до житлового будинку обрізане, в ньому ніхто не живе з 2015 р. (а.с. 23, 24).

На виконання вимог Кодексу газорозподільних систем 03.12.2020р. Чугуївське відділення АТ «Харківгаз» направило відповідачу вимогу про погашення заборгованості по оплаті донарахованого об`єму природного газу, яка відповідачем не виконана (а.с. 28, 29).

Відповідно до розрахунку збитків, завданих споживачем, внаслідок порушення Правил надання населенню послуг з газопостачання (зняття та встановлення газового лічильника) за липень 2020 р., їх загальна вартість склала 4 533,60 гривні (а.с. 25).

Разом з тим, вирішуючи спір по суті пред`явлених позовних вимог, судом першої інстанції встановлено, що під час проведення перевірки, складання акту про порушення та його розгляду, проведення експертизи лічильника газу було допущено численні порушення вимог Кодексу ГРС та інших нормативних актів.

Так, відповідно до абз. 3, 5 п. 2 глави 9 розділу Х Кодексу ГРС у разі якщо перевірку ініціює сторона, на території якої знаходиться комерційний ВОГ, або якщо комерційний ВОГ знаходиться на території, яка не забезпечена наявністю представників суміжного суб`єкта природного газу (споживача), сторона, яка ініціює перевірку, повинна не пізніше ніж за дві доби до перевірки (вихідні та святкові дні не враховуються) письмово повідомити суміжного суб`єкта ринку природного газу про дату і час проведення перевірки та про необхідність забезпечити доступ на територію, де встановлений комерційний ВОГ, та/або бути присутнім при перевірці комерційного ВОГ, при отриманні письмового повідомлення про перевірку комерційного ВОГ та/або на дату, визначену у плані-графіку його перевірок, споживач (суміжний суб`єкт ринку природного газу) повинен здійснити відповідні заходи щодо забезпечення доступу представникам Оператора ГРМ (іншого суміжного суб`єкта природного газу) до комерційного ВОГ та/або бути присутнім під час проведення його перевірки у визначений у повідомленні/плані-графіку час.

Однак, в матеріалах справи відсутні докази повідомлення відповідача про дату та час проведення перевірки та про необхідність забезпечення доступу на її територію, де встановлений комерційний ВОГ.

Згідно п. 2 глави 5 розділу XI Кодекс газорозподільних систем акт про порушення складається в двох примірниках, один з яких залишається у споживача (несанкціонованого споживача), який має право внести до акта про порушення свої зауваження та заперечення.

Разом з тим, встановлено, що у примірнику акту про порушення, який залишився у відповідача, зазначено, зокрема, «пошкодження скла суматора» (а.с. 68), тоді як в такому ж акті про порушення, який було надано позивачем, встановлено, зокрема, «пошкодження суматора» (а.с. 14, 15), що є недопустимим та позбавляє суд можливості встановити, яке ж саме пошкодження лічильника газу було виявлено представниками АТ «Харківгаз»: самого суматора чи його скла.

Крім того, в акті про порушення, в порушення вимог абз. 2 п. 8 гл. 5 розділу ХІ Кодексу ГС, не зазначено місцезнаходження комісії з розгляду актів про порушення, дати та орієнтовного часу проведення засідання комісії, номеру контактного телефону.

Також в акті про порушення відсутні зауваження та заперечення відповідача, однак вона вказує, що працівники позивача навіть не пропонували їй їх надати, чим порушили її права, передбачені п. 3 та п. 5 гл. 5 розділу ХІ Кодексу ГС.

Відповідно до пункту 3.2 глави 3 Положення про проведення експертизи лічильників газу, установлених у споживачів і призначених для обліку природного газу в побуті у разі виявлення представником газопостачальної (газотранспортної) організації ознак порушень, зазначених у підпункті 3.1.3 цього Положення, складається акт про виявлені порушення. Акт про виявлені порушення складається у двох примірниках за формою, наведеною у додатку 1. Один примірник акта про виявлені порушення залишається у споживача, а другий - залишається у представника газопостачальної (газотранспортної) організації.

Акт про виявлені порушення підписується представником газопостачальної (газотранспортної) організації та споживачем, що є підставою для проведення експертизи лічильника газу та відшкодування збитків.

При наявності акта про виявлені порушення або заяви споживача про проведення експертизи лічильника газу газопостачальна (газотранспортна) організація зобов`язана протягом трьох робочих днів у містах та п`яти робочих днів у сільській місцевості від дати реєстрації заяви або акта про виявлені порушення у відповідних журналах реєстрації газопостачальної (газотранспортної) організації демонтувати та відправити лічильник газу на експертизу.

Демонтаж лічильника газу проводиться у присутності споживача представником газопостачальної (газотранспортної) організації, якому в установленому порядку надано право виконувати монтажні роботи.

На вхідний та вихідний патрубки демонтованого лічильника газу ставляться заглушки, які пломбуються представником газопостачальної (газотранспортної) організації.

У присутності споживача лічильник пакується представником газопостачальної (газотранспортної) організації в пакет з поліетилену або з іншого цупкого матеріалу, який опломбовується пломбою газопостачальної (газотранспортної) організації.

Представник газопостачальної (газотранспортної) організації спільно із споживачем складають та підписують акт про демонтаж лічильника газу для проведення експертизи (далі - акт про демонтаж лічильника газу). Акт про демонтаж лічильника газу складається у двох примірниках за формою, наведеною у додатку 2. Один примірник акта залишається у споживача, а другий - залишається у представника газопостачальної (газотранспортної) організації.

Демонтований лічильник газу доставляється на місце проведення експертизи представником газопостачальної (газотранспортної) організації або споживачем (на його бажання), про що робиться відповідний запис в акті про демонтаж лічильника газу.

Проте, позивачем не доведено, що демонтаж лічильника було здійснено відповідно до вищевказаних вимог закону, в присутності відповідача, матеріали справи взагалі не містять акту про демонтаж лічильника газу за наведеною формою. 

Замість цього позивачем було складено акт (протокол) щодо направлення ЗВТ на експертизу, який не передбачений вищевказаним Положенням, та який відповідно до Кодексу ГС має складатися вже після здійснення демонтажу лічильника. До того ж, він містить виправлення у п. 2, де має вказуватися номер пломби захисного пакету, що викликає сумніви у правильності вказаного номеру пломби і достовірності цього акту, як доказу.

Також, в цьому акті не вказано, що після монтажу вхідний та вихідний патрубок опломбовані охоронною пломбою АТ «Харківгаз», що є порушенням вимог Положення і може свідчити про можливе втручання з боку співробітників позивача до механізму лічильника вже після його демонтажу.

До того ж, в акті про порушення, акті про виявлені порушення, акті (протоколі) щодо направлення ЗВТ на експертизу від 03.07.2020 р. покази лічильника становлять 33837,95, а вже в акті експертизи лічильника газу від 08.09.2020 р. - 33838, що також може свідчити про втручання у механізм лічильника, в тому числі у роботу відлікового механізму.

Згідно п. 2 глави 10 розділу X Кодекс газорозподільних систем експертиза ЗВТ та/або пломби має бути проведена протягом десяти робочих днів з дня складання протоколу (крім випадку проведення експертизи ЗВТ та/або пломби суб`єктами судово-експертної діяльності, діяльність яких регулюється Законом України «Про судову експертизу»).

Однак, як вбачається з матеріалів справи експертизу було проведено 08.09.2020 р., тобто через 67 днів з дня складання протоколу про порушення від 03.07.2020 р.

При цьому, суд першої інстанції зазначив, що посилання позивача на запровадження в цей період на території України карантину, не можуть бути поважною причиною та виправдовувати таке значне затримання строків проведення експертизи, за відсутності доказів того, що за цей період такі експертизи експертною установою не проводились через карантин.

До того ж, запрошення на експертизу, яке було вручено відповідачу за день до її проведення, не може свідчити про своєчасне та належне повідомлення споживача, яка  у такий короткий час не мала можливості дістатися до м. Харків, враховуючі її вік та віддаленість с. Протопопівка, що в свою чергу порушило її права на участь у проведені експертизи.

Крім того, відповідно до п. 3 глави 10 розділу X Кодекс газорозподільних систем експертизу ЗВТ та/або пломби проводить комісія, до складу якої має входити не менше трьох представників Оператора ГРМ зі складу інженерно-технічного персоналу та юристів. Крім того, Оператор ГРМ офіційним листом має запросити для участі на постійній основі у складі комісії по одному уповноваженому представнику від метрологічної організації та територіального органу Регулятора. У разі відмови метрологічної служби або територіального органу Регулятора в делегуванні свого представника для участі на постійній основі у складі комісії комісія створюється без участі таких представників.

Разом з тим, позивачем не надано доказів того, що АТ «Харківгаз» запрошувало офіційним листом для участі у складі комісії уповноваженого представника від територіального органу Регулятора. Тому комісія не може вважатися сформованою відповідно до КГС, а отже її висновки не можуть вважатися належними та допустимими.

Посилання відповідача, що при розрахунку не облікованого (донарахованого) об`єму та обсягу природного газу та його вартості позивач виходив з даних, які не відповідають дійсності, суд вважає недоведеними, оскільки вказана у технічному паспорті площа будинку не обов`язково вся є опалювальною (а.с. 69-72), а зареєстровані особи не обов`язково повинні проживати в будинку (а.с. 103-105).

До того ж, відсутні докази того, що відповідач зверталась до позивача після підписання заяви про приєднання до умов договору розподілу природного газу, де вказано, що за вказаною адресою зареєстровано дві особи, із заявою про зміну персоніфікованих даних.
З врахуванням викладеного, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачем під час проведення перевірки ЗВТ відповідача та складання відповідних документів за результатами її проведення, проведення експертизи лічильника газу та розгляду акту про порушення було допущено численні порушення законодавства, внаслідок чого докази, якими позивач обґрунтовує заявлені позовні вимоги, не можуть прийматися судом, як належні та допустимі, що свідчить про недоведеність несанкціонованого втручання у роботу ЗВТ.

Крім того, суд першої інстанції зазначив, що для здійснення нарахування необлікованого об`єму природного газу, в тому числі слід встановити несанкціоноване втручання в роботу ЗВТ (лічильника газу).

Пунктом 4 глави 1 розділу І Кодексу визначено, що несанкціоноване втручання в роботу ЗВТ/лічильника газу - втручання в роботу або конструкцію чи складові комерційного вузла обліку (зокрема лічильника газу), у тому числі шляхом їх підробки, пошкодження чи пошкодження на них пломб, впливу дії спрямованого постійного магнітного поля або зміни конфігурації даних обчислювача/коректора об`єму газу (первинного програмування чи протоколу параметризації), внаслідок чого витрата (споживання) природного газу комерційним вузлом обліку не обліковується (обліковується частково чи з порушенням законодавства), та інші дії, що призводять до викривлення даних обліку природного газу.

Таким чином, для висновку про несанкціоноване втручання в роботу лічильника газу необхідним є не лише доведення факту пошкодження конструкції ЗВТ, а й встановлення факту викривлення даних обліку природного газу (коли витрати природного газу комерційним вузлом обліку не обліковуються, обліковуються частково чи з порушенням). Донарахування ціни необлікованого об`єму природного газу є витратами за використаний, але не сплачений газ, для цього необхідно встановити факт, що він певний час не обліковувався та не сплачувався, чого не було зроблено позивачем та не було враховано комісією під час прийняття рішення.

На підставі вищевикладеного, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність достатніх підстав для задоволення позову.

Вирішуючи питання про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу, судом першої інстанції встановлено, що 08 серпня 2021 року між ОСОБА_1 та адвокатом Тимошенком М.І. було укладено договір про надання правової допомоги (а.с. 67).

На підставі вказаного договору на ім`я адвоката Тимошенка М.І. оформлено ордер на надання правничої (правової) допомоги, за якими він здійснював представництво інтересів відповідача та складав процесуальні документи (а.с. 65, 66).

У відзиві на позовну заяву, який надійшов до суду 20.08.2022 р., представником відповідача було зазначено, що попередня сума судових витрат, які відповідач поніс у зв`язку з розглядом зазначеної справи, складає 10 000 грн. - витрати на професійну правничу допомогу, сплачені відповідачем відповідно до п. 4.1 договору про надання правової допомоги від 08.08.2021 р., які він просив покласти на позивача.

Згідно п. 4.1. договору про надання правової допомоги за надання правової допомоги - послуг, зазначених у п. 2.1 договору ОСОБА_1 сплатила в момент підписання цього договору адвокату Тимошенку М.І. гонорар, розмір якого становить 10 000 грн.

У випадку несплати гонорару у повному обсязі адвокат має право розірвати договір в односторонньому порядку (п. 4.2 договору).

З врахуванням викладеного, судом першої інстанції визнано, що договір про надання правової допомоги, в якому вказано про сплату в момент його підписання адвокату Тимошенку М.І. гонорару у розмірі 10000 грн., має всі обов`язкові реквізити, підписаний його сторонами, які підтвердили факт сплати таких коштів відповідачем та їх отримання адвокатом Тимошенком М.І., який представляв інтереси відповідача в суді, що також свідчить про сплату гонорару у повному обсязі, оскільки у протилежному випадку адвокат міг би розірвати договір в односторонньому порядку. Доказів протилежного суду не надано.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для відшкодування витрат на правничу допомогу, витрачені відповідачем, оскільки вони є фактично понесеними та документально підтвердженими.

Разом з тим, судом першої інстанції враховано, що розмір винагороди за надання правової допомоги, визначений у договорі у вигляді фіксованої суми, не змінюється в залежності від обсягу послуг та витраченого адвокатом часу.

Згідно п. 1.1. договору про надання правової допомоги адвокат Тимошенко М.І. зобов`язався надати ОСОБА_1 правову допомогу у формі представництва її інтересів у Балаклійському районному суді Харківської області у даній цивільній справі.

При визначенні суми витрат на правничу допомогу, яка підлягає розподілу, судом першої інстанції враховано, що представником відповідача складені та підписані наступні документи: відзив на позовну заяву на 8 арк., письмові пояснення, заяви про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, клопотання про долучення доказів, адвокатські запити, заява про ухвалення додаткового рішення, вивчалися обставини спірних правовідносин, надані копії документів завірені представником відповідача. Також представник відповідача брав участь у судових засіданнях 06.09.2021 року та 16.12.2021 року.

За таких обставин, з огляду на умови договору про надання правової допомоги, враховуючи складання і підписання адвокатом всіх процесуальних документів від імені і в інтересах відповідача, суд першої інстанції дійшов висновку, що у даній конкретній справі витрати на правову допомогу у розмірі 10 000 грн. є реальними, співмірними зі складністю цієї справи, підтвердженими матеріалами справи, відповідають критерію розумності їхнього розміру, підстав для зменшення розміру суми цих витрат у суду немає.

Щодо відсутності детального опису робіт, суд першої інстанції звернув увагу, що розмір гонорару адвоката встановлений сторонами договору у фіксованому розмірі, не залежить від обсягу послуг та часу витраченого представником позивача, а отже є визначеним.

При цьому, судом першої інстанції на підставі ч. 4 ст. 263 ЦПК України врахований правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 28 грудня 2020 року у справі № 640/18402/20 (провадження № К/9901/27657/20).

Судом першої інстанції також враховано, що клопотань щодо зменшення витрат на правничу допомогу не надходило.

У зв`язку з вищевикладеним, суд першої інстанції дійшов висновку про ухвалення у даній цивільній справі додаткового рішення та стягнення з позивача судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000 грн.

Апеляційний суд у складі колегії суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне та обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Предметом даного спору є стягнення вартості не облікованого (донарахованого) об`єму газу.

Між сторонами склалися правовідносини, які регулюються статтею 714 ЦК України, Кодексом ГРС, Положенням № 619.

Згідно з частиною першою статті 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Кодексом ГРС визначено взаємовідносини оператора газорозподільних систем із суб`єктами ринку природного газу, а також визначено правові, технічні, організаційні та економічні засади функціонування газорозподільних систем.
Відповідно до пункту 1 глави 9 розділу X Кодексу ГРС суміжні суб`єкти ринку природного газу, зокрема оператор газорозподільної системи та споживач, під час введення в експлуатацію або протягом експлуатації комерційного вузла обліку природного газу та його складових, у тому числі в разі позаштатної ситуації чи виникнення спірних питань щодо результатів вимірювань об`єму природного газу, мають право здійснювати з дотриманням вимог цього Кодексу перевірку комерційного вузла обліку природного газу та його складових щодо: 1) відповідності умовам експлуатації та узгодженій проектній документації чи умовам договору; 2) працездатності та/або придатності ЗВТ до застосування на підставі результатів перевірки їх метрологічних характеристик, зокрема загальної похибки вимірювання; 3) відсутності ознак пошкодження ЗВТ та/або пошкодження пломб; 4) відсутності несанкціонованого втручання в роботу ЗВТ та/або несанкціонованого газопроводу; 5) перевірки стану підвідного газопроводу, зокрема способу прокладання та відсутності можливості відбору газу поза вузлом обліку, в тому числі шляхом обстеження газопроводів приладовим методом на предмет відсутності підключень до підземних та надземних підвідних, розподільчих та транзитних газових мереж поза комерційним вузлом обліку природного газу, візуального обстеження способів монтажу і обв`язки газового та газорегулюючого обладнання; 6) відсутності несанкціонованого підключення газових приладів, внаслідок чого може перевищуватися діапазон обчислення лічильника газу (сумарна номінальна потужність газових приладів і пристроїв перевищує діапазон обчислення лічильником газу). Оператор газорозподільної системи повинен здійснювати контрольний огляд вузла обліку у строки, визначені цим Кодексом.

Відповідно до пункту 4 глави 6 розділу X Кодексу ГРС за збереження і цілісність комерційних та дублюючих ВОГ та пломб (відбитків їх тавр) відповідає власник (користувач), на території або у приміщенні якого вони встановлені, що має бути зафіксовано у відповідному акті про пломбування.

Порядок періодичної повірки ЗВТ по об`єктах побутових споживачів (населенню) регламентується главою 8 розділу X Кодексу ГРС.

Згідно з пунктом 7 глави 8 розділу X Кодексу ГРС до демонтажу лічильника газу на періодичну повірку або до/під час його періодичної повірки на місці встановлення оператор газорозподільної системи має право проводити контрольний огляд вузла обліку та/або його перевірку в порядку, визначеному главою 9 цього розділу, а також ініціювати проведення експертизи або експертної чи позачергової повірки лічильника газу в порядку, визначеному главою 10 або 11 цього розділу. У такому разі споживач зобов`язаний забезпечити представникам Оператора газорозподільної системи (разом з їх засобами і матеріалами) відповідний доступ до лічильника газу.

Пунктом 7 розділу 9 розділу X Кодексу ГРС передбачено, що у разі виявлення під час перевірки комерційного вузла обліку природного газу чи його складових або контрольного огляду вузла обліку ознак нижченаведених порушень представник оператора газорозподільної системи на місці перевірки складає у порядку, визначеному цим Кодексом, акт про порушення, зокрема про наявність ознак несанкціонованого втручання в роботу ЗВТ.

Пунктом 3.1.3 Положення № 619 встановлено, що лічильники газу під час експлуатації підлягають експертизі у разі виявлення представником газопостачальної (газотранспортної) організації: невідповідності показів лічильника об`ємам газу, використаних газовими приладами та пристроями споживача; ознак порушень конструкції лічильника газу, у тому числі справності лічильного механізму, або порушень у роботі лічильника; ознак зняття мастичних пломб або порушення повірчого тавра; зриву або пошкодження пломб газопостачальної (газотранспортної) організації на лічильнику газу або на патрубках лічильника; пристроїв, які застосовані для навмисного заниження показів лічильника газу.

За змістом пункту 3.2.2 Положення № 619 у разі виявлення представником газопостачальної (газотранспортної) організації ознак порушень, зазначених у підпункті 3.1.3 цього Положення, складається акт про виявлені порушення. Акт про виявлені порушення складається у двох примірниках та підписується представником газопостачальної (газотранспортної) організації та споживачем, що є підставою для проведення експертизи лічильника газу та відшкодування збитків.

Демонтаж лічильника газу проводиться у присутності споживача представником газопостачальної (газотранспортної) організації, якому в установленому порядку надано право виконувати монтажні роботи (абзац перший пункту 3.2.4 Положення № 619).

Пунктом 2.1 Положення № 619 визначено, що експертиза лічильника газу - комплекс дій, які проводяться з метою установлення придатності лічильника газу до застосування у разі сумніву в цьому споживача або постачальника газу.

Згідно з пунктом 3.3.1 Положення № 619 експертизу лічильника газу проводить комісія, яка призначається наказом по газопостачальній (газотранспортній) організації. До складу комісії повинні входити представники газопостачальної (газотранспортної) організації та територіального органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади у сфері метрології.

Споживач має право бути присутнім під час проведення експертизи лічильника газу. При неможливості бути присутнім під час проведення експертизи споживач має право дати письмову згоду на проведення експертизи без його присутності або у присутності уповноваженої ним іншої особи. У разі відсутності споживача або вповноваженої ним особи при проведенні експертизи (у визначених в акті про демонтаж лічильника газу місці, даті та часі) така експертиза проводиться без присутності споживача або вповноваженої ним особи (пункт 3.3.2 Положення № 619).

Згідно з підпунктами 3.3.3.1-3.3.3.2 Положення № 619 експертиза лічильника здійснюється у такій послідовності. Комісія проводить зовнішній огляд лічильника газу на предмет відповідності фактичного стану лічильника ознакам, зазначеним в акті про демонтаж лічильника газу. Результати огляду заносять до акту експертизи лічильника газу. Форму акта експертизи лічильника газу наведено в додатку 3. Акт експертизи складається у трьох примірниках - по одному примірнику для споживача, газопостачальної (газотранспортної) організації та територіального органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади у сфері метрології. Після зовнішнього огляду комісією перевіряються: відповідність місць фактичного розташування пломб місцям, зазначеним в акті про демонтаж лічильника газу; цілісність та місцезнаходження пломб, а також ознак порушень, зазначених в акті про зняття лічильника газу; цілісність заводського та повірчого тавра на лічильнику газу; цілісність відлікового механізму та корпусу лічильника газу; цілісність конструктивних елементів вихідного патрубка лічильника газу; наявність сторонніх предметів у середині лічильника газу; відповідність маркування лічильника газу нормативно-технічній документації.

Відповідно до підпункту 3.3.3 Положення № 619 після виконання робіт, зазначених у підпунктах 3.3.3.1 та 3.3.3.2 цього Положення, проводиться його позачергова повірка згідно з ДСТУ 2708-99 «Метрологія. Повірка засобів вимірювальної техніки. Організація та порядок проведення».

Види порушень, внаслідок яких здійснюється перерахунок (донарахування) об`ємів природного газу або зміна їх режиму нарахування, визначені главою 2 розділу ХІ Кодексу ГРС. Зокрема, підпунктом 3 пункту 1 цієї глави встановлено, що до порушень споживача та несанкціонованого споживача, які кваліфікуються як несанкціонований відбір природного газу з газорозподільних систем (крадіжка газу) та внаслідок яких щодо них здійснюється нарахування необлікованих об`ємів (обсягів) природного газу, належать несанкціоноване втручання в роботу ЗВТ (комерційного вузла обліку природного газу, зокрема лічильника газу).

Пунктами 1, 11 глави 5 розділу ХІ Кодексу ГРС передбачено, що у разі виявлення у споживача або несанкціонованого споживача порушень, визначених у главі 2 цього розділу, на місці їх виявлення представником оператора газорозподільної системи складається акт про порушення за формою, наведеною в додатку 16 до цього Кодексу. За результатами розгляду акта про порушення на засіданні комісії може бути прийнято рішення про його задоволення (повністю або частково), або необхідність додаткового обстеження чи перевірки, або додаткових пояснень тощо, або скасування акта про порушення. При задоволенні комісією акта про порушення складається акт-розрахунок необлікованого (донарахованого) об`єму та обсягу природного газу і його вартості.

Згідно з абзацом першим пункту 8 глави 3 розділу ХІ Кодексу ГРС, у разі виявлення оператором газорозподільної системи пошкодження лічильника газу, внаслідок чого витрата (споживання) природного газу лічильником газу не обліковується або обліковується некоректно (не в повному обсязі), та за умови відсутності несанкціонованого втручання в роботу лічильника газу визначення об`єму спожитого природного газу здійснюється виходячи з 70 відсотків граничних об`ємів споживання природного газу населенням з урахуванням усіх газових приладів і пристроїв за період з дня останнього контрольного зняття показань лічильника (контрольного огляду вузла обліку або його перевірки) до дня виявлення порушення (але не більше ніж за 6 місяців) та з урахуванням строку на його усунення.

Відповідно до пункту 4 глави 1 розділу І Кодексу ГРС несанкціоноване втручання в роботу ЗВТ/лічильника газу - втручання в роботу або конструкцію чи складові комерційного вузла обліку (зокрема лічильника газу), у тому числі шляхом їх підробки, пошкодження чи пошкодження на них пломб, впливу дії спрямованого постійного магнітного поля або зміни конфігурації даних обчислювача/коректора об`єму газу (первинного програмування чи протоколу параметризації), внаслідок чого витрата (споживання) природного газу комерційним вузлом обліку не обліковується (обліковується частково чи з порушенням законодавства), та інші дії, що призводять до викривлення даних обліку природного газу.

Положення наведеного пункту прямо вказує на те, що несанкціонованим є втручання в роботу ЗВТ/лічильника газу за наявності факту того, що витрата (споживання) природного газу комерційним вузлом обліку не обліковується (обліковується частково чи з порушенням законодавства), або інші дії, що призводять до викривлення даних обліку природного газу.

Несанкціонованим втручанням є не лише доведення факту пошкодження конструкції ЗВТ/лічильника, а й встановлення факту викривлення даних обліку природного газу (коли витрати природного газу комерційним вузлом обліку не обліковуються, обліковуються частково чи з порушенням).
Такі правові висновки викладено в постановах Верховного Суду у складі колегій суддів Касаційного господарського суду від 31 липня 2019 року у справі № 904/4030/18, від 05 листопада 2019 року у справі № 922/137/19, від 28 грудня 2019 року у справі № 911/721/19, від 12 березня 2020 року у справі № 920/1217/16, від 26 червня 2020 року у справі № 911/720/19, від 08 вересня 2020 року у справі № 922/4351/19, від 03 листопада 2020 року у справі № 908/554/19, в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду від 11 жовтня 2021 року у справі № 646/6354/19.

З вищенаведеного вбачається, що обов`язковою умовою для донарахування споживачу обсягів необлікованих об`ємів газу є не лише доведення факту несанкціонованого втручання в роботу комерційного вузла обліку газу, а й встановлення факту викривлення даних обліку природного газу (коли витрати природного газу комерційним вузлом обліку не обліковуються, обліковуються частково чи з порушенням).

З врахуванням викладеного, доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції помилково дійшов висновку, що несанкціонованим втручанням є не лише доведення факту пошкодження конструкції ЗВТ/лічильника, а й встановлення факту викривлення даних обліку природного газу (коли витрати природного газу комерційним вузлом обліку не обліковуються, обліковуються частково чи з порушенням), та такі доводи є необґрунтованими, з підстав вищевикладеного.

Доказів на підтвердження факту викривлення даних обліку лічильника (втрати тиску, герметичності, похибки лічильника, показників лічильника після повірки тощо) позивачем суду не надано.

Доводи Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Харківгаз» про те, що актами про порушення й експертизи підтверджено факт несанкціонованого втручання в роботу ЗВТ / лічильника, а саме встановлено підрив скла відлікового механізму, то ці доводи колегія суддів не приймає до уваги, оскільки такі докази не підтверджують факту викривлення даних обліку природного газу, а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З врахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що встановивши, що Акціонерним товариством «Оператор газорозподільної системи «Харківгаз» не доведено факту несанкціонованого втручання в роботу ЗВТ / лічильника ОСОБА_1 , зокрема, факту викривлення даних обліку лічильника, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Доводи апеляційної скарги Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Харківгаз» про те, що оператор ГРМ за порушення споживачем Кодексу ГРС у вигляді несанкціонованого газопроводу має право здійснити донарахування і на нього не покладено обов`язку з надання доказів, то ці доводи є необґрунтованими, оскільки для стягнення вартості необлікованого газу, тобто відшкодування збитків, необхідно встановлення складу цивільного правопорушення, що неможливо без відповідних доказів.

Крім того, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що позивачем під час проведення перевірки ЗВТ відповідача та складання відповідних документів за результатами її проведення, проведення експертизи лічильника газу та розгляду акту про порушення були допущені численні порушення законодавства, внаслідок чого докази, якими позивач обґрунтовує заявлені позовні вимоги, не можуть прийматися судом як належні та допустимі, що свідчить про недоведеність несанкціонованого втручання у роботу ЗВТ. Вказані висновки суду першої інстанції відповідають встановленим обставинам справи та прийняті з правильним застосуванням норм матеріального права. 

Таким чином, доводи та вимоги апеляційної скарги, в межах яких суд апеляційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, не знайшли свого підтвердження та не дають підстав для висновку про неправильне застосування норм матеріального права та порушення судом норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи по суті позовних вимог.

Крім того, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції в частині вирішення питання про розподіл судових витрат з врахуванням наданих доказів, які сторона відповідача понесла у зв`язку з розглядом справи, з врахуванням наступного.

Відповідно до положень частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи в разу відмови в позові покладаються на позивача. 

Згідно ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

На підтвердження понесених відповідачем ОСОБА_1 судових витрат на професійну правову допомогу у суді першої інстанції суду надано копії ордеру, договору про надання правничої допомоги від 08.08.2021 року, умовами якого передбачено порядок і терміни виконання зобов`язань адвокатом, розмір гонорару адвоката та відповідальність сторін за невиконання умов договору (а.с. 65-67).

Так згідно п. 2.1 договору передбачено, що послуги надаються клієнту шляхом представництва клієнта у Балаклійському районному суді Харківської області у цивільній справі № 610/1487/21 з усіма правами представництва.

Згідно п.4.1. договору за надання правової допомоги – послуг, зазначених у п. 2.1. договору, клієнт сплатив у момент підписання цього договору адвокату гонорар, розмір якого становить 10 000 грн.

Згідно правових висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постанові від 16 листопада 2022 року у справі №922/1964/21 (провадження № 12-14гс22), учасник справи повинен деталізувати відповідний опис лише тією мірою, якою досягається його функціональне призначення - визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Надмірний формалізм при оцінці такого опису на предмет його деталізації, за відсутності визначених процесуальним законом чітких критеріїв оцінки, може призвести до порушення принципу верховенства права.

У випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо.

Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і осоновоположних свобод, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року, заява № 19336/04, § 268).

Угоди про надання правничої допомоги, зважаючи на зобов`язання, що виникають лише між адвокатом і клієнтом, не можуть зобов`язувати суд, який має оцінювати судові та інші витрати не лише через те, що вони дійсно понесені, але й ураховуючи також те, чи були вони розумними.

Враховуючи, що згідно умов договору про надання правової допомоги від 08.08.2021 року сторони дійшли згоди щодо розміру гонорару та визначити терміни його сплати - момент його підписання, взявши до уваги співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи та виконаними адвокатом роботами (наданими послугами), обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, а також критерії обґрунтованості й пропорційності, колегія суддів вважає, що суд першої інстанцій дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для відшкодування витрат відповідача на правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн, що відповідає принципу справедливості і балансу інтересів сторін спору.

Крім того, колегія суддів зазначає, що Верховний Суд у додатковій постанові від 19 листопада 2020 року у справі № 734/2313/17 (провадження № 61-7550св19) зробив висновки, що розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта. Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалено рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи, зокрема, на складність справи, витрачений адвокатом час. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Згідно матеріалів справи, заяву про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами до суду не надано.

Водночас, колегія суддів враховує, що за змістом ст. 137 ЦПК України при доведеності факту надання правничої допомоги та вартості цих послуг, відсутність доказів про їх фактичну сплату для їх розподілу за результатами розгляду справи відповідно до частини восьмої статті 141 цього ж Кодексу не мають правового значення.

Так, у п. 1 ч. 1 ст. 137 ЦПК України зазначено, що розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Тобто, законодавець не передбачає можливості для відмови у відшкодуванні фактично наданих витрат на правову допомогу, а тому суд згідно ч. ч. 4-6 ст.137, ч. ч. 3, 4 ст.141 ЦПК України у такому разі з`ясовує наявність чи відсутність підстав для зменшення цих витрат.

Аналогічну правову позицію викладено Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постановах: від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19, Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постановах: від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19 (провадження № 61-21442св19), від 12 лютого 2020 року в справі № 648/1102/19 (провадження № 61-22131св19), від 03 лютого 2021 року у справі № 554/2586/16-ц (провадження № 61-21197св19), від 17 лютого 2021 року у справі № 753/1203/18 (провадження № 61-44217св18).

На підставі викладеного, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції, що надані позивачами документи в їх сукупності є достатніми доказами на підтвердження наявності підстав для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу ОСОБА_1 у розмірі 10 000 грн. Вказаний розмір судових витрат доведений документально, обґрунтований та підлягає розподілу за результатами розгляду справи.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, так як рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З підстав вищевказаного, апеляційний суд у складі колегії суддів вважає за необхідне залишити апеляційні скарги - без задоволення, а рішення та додаткове рішення суду - без змін, оскільки доводи апеляційних скарг висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 367 ч.1, 2, 368 ч.1, 374 ч.1 п.1, 375 ч.1, 381 - 384 ЦПК України, Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -     
П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Харківгаз» – залишити без задоволення.

РішенняБалаклійського районного суду Харківської області від 27 січня 2022 року та додаткове рішення Балаклійського районного суду Харківської області від 10 лютого 2022 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на неї подається протягом тридцяти днів з дня її прийняття безпосередньо до суду касаційної інстанції, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 12 липня 2023 року.

СУДДІ:         А. І. Дорош                 О. А. Лобов                        В. М. Триголов