КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження № 22-ц/824/9938/2023
Справа № 2-7044/11
 
П О С Т А Н О В А
Іменем      України
 
02 серпня 2023 року                                                                                                 
м. Київ
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого судді                  Кашперської Т.Ц.,
суддів                                       Фінагеєва В.О., Яворського М.А.,
за участю секретаря                Мороз Н.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Приватні Інвестиції» на ухвалу Святошинського районного суду м. Києва, постановлену у складі судді Журибеди О.М. в м. Київ 17 січня 2023 року за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Приватні Інвестиції», приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Турчин Андрій Анатолійович, про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу,
заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, 
 
в с т а н о в и в :
 
17 жовтня 2022 року відповідач ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, просила визнати виконавчий лист, виданий Святошинським районним судом м. Києва 04 жовтня 2018 року № 2-7044/11, де стягувачем зазначено ТОВ «Фінансова компанія «Приватні Інвестиції», а боржником ОСОБА_1 , таким, що не підлягає виконанню.
Заяву мотивувала тим, що 21 грудня 2007 року нею було укладено з АКІБ «УкрСиббанк» кредитний договір № 11270888000 на суму 62000 доларів США строком до 21 грудня 2017 року, в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором нею було також укладено з банком іпотечний договір № 73037 від 21 грудня 2007 року, за умовами якого позивачами передано банку частину нерухомого майна - однокімнатну квартиру пл. 34,86 кв.м. за адресою АДРЕСА_1 . 
08 грудня 2011 року було укладено договір купівлі-продажу (відступлення) прав вимоги між АКІБ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк», за яким первісний кредитор відступив шляхом продажу новому кредитору права вимоги до позичальника за кредитним договором та забезпечувальними договорами. 
05 лютого 2020 року між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Приватні Інвестиції» було укладено договір про відступлення прав вимоги до ОСОБА_1 , а 17 червня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Черленюк Л.В. було здійснено реєстрацію права власності за ТОВ «ФК «Приватні Інвестиції». 
18 липня 2012 року було видано виконавчий лист Святошинським районним судом м. Києва про стягнення зі ОСОБА_1 коштів в сумі 567649,16 грн. на користь ПАТ «Дельта Банк», однак не було пред`явлено до виконання. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 13 квітня 2020 року було замінено стягувача ПАТ «Дельта Банк» на ТОВ «ФК «Приватні Інвестиції. 08 червня 2021 року було відкрито виконавче провадження № 65738378 приватним виконавцем Турчиним А.А., а 22 червня 2021 року, скориставшись своїм правом іпотекодержателя, ТОВ «ФК «Приватні Інвестиції» звернуло стягнення на предмет іпотеки, прийнявши у власність нерухоме майно, а саме квартиру за адресою АДРЕСА_1 в рахунок виконання зобов`язань за кредитним договором у порядку, встановленому ст. 37 Закону України «Про іпотеку». 
Згідно звіту про експертну оцінку ринкової вартості житлової нерухомості, а саме вказаної квартири, її вартість у 2020 році складала 605049,90 грн., а борг відповідно до виконавчого листа - 567649,16 грн., що є меншим, ніж вартість майна, яке отримав стягувач. 
 
Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 17 січня 2023 року заяву ОСОБА_1 задоволено, визнано виконавчий лист, виданий Святошинським районним судом м. Києва від 04 жовтня 2018 року в справі № 2-7044/11 про стягнення зі ОСОБА_1 заборгованості по кредитному договору № 11270888000 від 21 грудня 2007 року, укладеному ОСОБА_1 та ПАТ «УкрСиббанк» в розмірі 567649,16 грн., стягувачем за яким є ТОВ «ФК «Приватні Інвестиції» таким, що не підлягає виконанню.
 
Стягувач за виконавчим листом ТОВ «ФК «Приватні Інвестиції», не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповноту, однобічність та необґрунтованість оскаржуваної ухвали, просив скасувати ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 17 січня 2023 року та відмовити в задоволенні заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказував, що відповідачем у заяві не було повідомлено, що рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 04 жовтня 2022 року у справі № 761/39776/20 позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ТОВ «Фінансова компанія «Приватні Інвестиції», третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Черленюх Л.В., Департамент (центр) надання адміністративних послуг Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації про скасування рішення про державну реєстрацію права власності нерухомого майна та зобов`язання вчинити дії було частково задоволено позов, скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 52785762 від 23.06.2020 р. про реєстрацію за ТОВ « Фінансова компанія «Приватні інвестиції» права приватної власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , прийнятого Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Черленюх Л.В.
Зважаючи, що право власності ТОВ «Фінансова компанія «Приватні Інвестиції» на іпотечну квартиру скасовано, заборгованість за кредитним договором № 11270888000 від 21 грудня 2007 року та дублікатом виконавчого листа Святошинського районного суду м. Києва від 04 жовтня 2018 року в справі № 2-7044/11 не погашено, а відтак заява відповідача є необґрунтованою та задоволенню не підлягає. Ухвала суду першої інстанції не містить аналізу цих доводів ТОВ «Фінансова компанія «Приватні Інвестиції» та мотиви їх відхилення, що свідчить про неповноту, однобічність та необґрунтованість оскаржуваної ухвали.
Наголошував, що відповідачем не наведено жодної обґрунтованої та дійсної на момент розгляду заяви підстави для визнання дубліката виконавчого листа Святошинського районного суду м. Києва від 04 жовтня 2018 року в справі № 2-7044/11 таким, що не підлягає виконанню.
Зазначав, що ухвала суду першої інстанції про задоволення виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, постановлена без належної для того правової підстави, має наслідком порушення гарантованого ст. 6 Конвенції права на суд та становитиме втручання у право на мирне володіння майном.
 
Відзивів на апеляційну скаргу не надійшло.
 
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
 
Із матеріалів справи вбачається, що 21 грудня 2007 року АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 , ОСОБА_2 уклали договір іпотеки № 73037, за умовами якого іпотекодавець передає в іпотеку іпотекодержателю нерухоме майно, а саме однокімнатну квартиру за адресою АДРЕСА_1 , що є власністю іпотекодержателя на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Ленінградською райдержадміністрацією м. Києва 04 березня 1997 року згідно з розпорядженням № 729 від 04 березня 1997 року (а. с. 186).
Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 23 червня 2020 року, іпотекодержателем за даним договором зареєстроване ТОВ «Фінансова компанія «Приватні Інвестиції» (а. с. 187).
Заочним рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 18 липня 2012 року в справі № 2-7044/11 за позовом ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу позов задоволено. Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором від 21 грудня 2007 року, яка виникла і обчислена за розрахунками по договору станом на 13 вересня 2010 року в сумі 567649,16 грн. (а. с. 85).
Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 13 серпня 2018 року заяву ПАТ «Дельта Банк» про поновлення строків пред`явлення виконавчого документа до виконання та видачу дубліката виконавчого листа за позовом ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено. Поновлено пропущений строк для пред`явлення до виконання виконавчого листа № 2/2608/1671/12 від 11 березня 2013 року, виданого Святошинським районним судом м. Києва. Видано дублікат виконавчого листа № 2/2608/1671/12 від 11 березня 2013 року про стягнення із ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованості за кредитним договором № 11270888000 від 21 грудня 2007 року в розмірі 567649,16 грн. (а. с. 108 - 109).
Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 23 жовтня 2019 року заяву ПАТ «Дельта Банк» про виправлення помилки у виконавчому документі задоволено. Виправлено описку у виконавчому листі Святошинського районного суду м. Києва, виданого 04 жовтня 2018 року в справі № 2-7044/11, а саме зазначено вірну назву стягувача ПАТ «Дельта Банк» замість ПАТ «УкрСиббанк» в усіх відмінках (а. с. 130).
Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 13 квітня 2020 року заяву ТОВ «Фінансова компанія «Приватні Інвестиції» про заміну сторони виконавчого провадження її правонаступником задоволено, замінено стягувача - ПАТ «Дельта Банк» його правонаступником ТОВ «Фінансова компанія «Приватні інвестиції», у виконавчому провадженні, відкритому на підставі виконавчого листа № 2-7044/11 (а. с. 170).
На а. с. 182 знаходиться копія постанови приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Турчина А.А. від 08 червня 2021 року про відкриття виконавчого провадження ВП № 65738378 на примусове виконання виконавчого листа № 2-7044/11, виданого 04 жовтня 2018 року Святошинським районним судом м. Києва, про стягнення зі ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованості по кредитному договору № 11270888000 від 21 грудня 2007 року в розмірі 567649,16 грн., стягувачем у виконавчому провадженні зазначено ТОВ «Фінансова компанія «Приватні Інвестиції», боржником - ОСОБА_1 
17 червня 2020 року до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Черленюх Л.В. внесено запис про право власності № 37001435, згідно якого на підставі договору іпотеки, серія та номер 5390, виданого 21 грудня 2007 року, видавник: Сень-Силко І.В., приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу, підставою внесення запису вказано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 52785762 від 23 червня 2020 року, приватний нотаріус Черленюх Л.В., Київський міський нотаріальний округ м. Київ, власником квартири за адресою АДРЕСА_1 є ТОВ «ФК «Приватні Інвестиції» (а. с. 187).
На а. с. 179 - 180 знаходиться копія звіту про експертну оцінку ринкової вартості житлової нерухомості, а саме квартири за адресою АДРЕСА_1 , складеного оцінювачем ФОП ОСОБА_3 , згідно якого ринкова вартість об`єкту оцінки станом на 21 травня 2020 року складає 605040,90 грн.
Наведене підтверджується матеріалами справи.
 
Крім того, після постановлення ухвали Святошинського районного суду м. Києва від 17 січня 2023 року, 04 квітня 2023 року судом першої інстанції було зареєстровано клопотання ТОВ «Фінансова компанія «Приватні Інвестиції» від 04 квітня 2022 року про долучення до матеріалів справи заперечення від 19 грудня 2022 року проти заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, та докази його направлення засобами поштового зв`язку 22 грудня 2022 року, в тому числі на адреси боржника ОСОБА_1 та приватного виконавця Турчина А.А. (а. с. 210 - 216). Додатком до вказаного заперечення є копія рішення Святошинського районного суду м. Києва від 04 жовтня 2022 року в справі № 761/39776/20 (а. с. 217 - 222).
 
Постановляючи ухвалу про задоволення заяви про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, суд першої інстанції керувався ст. 36 Закону України «Про іпотеку», ст. 598 ЦК України, врахував висновки Верховного Суду в постанові від 15 березня 2018 року в справі № 927/84/16, від 03 квітня 2018 року в справі № 911/2798/16, від 20 червня 2018 року в справі № 756/21271/15-ц і виходив із того, що вимоги нового кредитора ТОВ «ФК «Приватні Інвестиції» були задоволені в позасудовому порядку за рахунок звернення на предмет іпотеки, що забезпечував виконання за основним зобов`язанням (кредитним договором) та подальшої недійсності наступних вимог іпотекодержателя щодо виконання боржником основного зобов`язання, що зумовлює відсутність подальшого обов`язку боржника перед стягувачем.
 
Апеляційний суд не може погодитися з такими висновками, виходячи з наступного.
 
Відповідно до ст. 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.
 
Наведені підстави для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: матеріально-правові, зокрема, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання, та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого документа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання тощо.
 
Однак, перелік підстав для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, за змістом ст.432 ЦПК України, не є виключним, оскільки передбачає також інші підстави для прийняття такого рішення, ніж прямо зазначені у цій нормі процесуального права.
 
У цьому випадку саме на суд покладено обов`язок встановити, з яких підстав може бути визнано виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню з урахуванням права стягувача на повне виконання рішення суду та права боржника на захист від подвійного стягнення. Суд повинен вирішувати ці питання з урахуванням певних обставин справи, дотримуючись балансу інтересів обох сторін виконавчого провадження.
 
Крім того, за своїм змістом ч. 2 ст. 432 ЦПК України передбачає визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню як повністю, так і частково, а тому підстави, якими заявник обґрунтовує свою заяву можуть бути наслідком як повного, так і часткового визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, а отже як повного, так і часткового задоволення заяви, поданої відповідно до цієї норми закону.
 
Аналогічні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 20 лютого 2019 року у справі № 2-4671/11 та від 30 жовтня 2019 року у справі справа № 686/5252/17.
 
Як на підставу визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, заявник ОСОБА_1 посилалося на матеріально-правові підстави, а саме звернення новим іпотекодержателем ТОВ «ФК «Приватні Інвестиції» стягнення в позасудовому порядку на предмет іпотеки - належну їй квартиру за адресою АДРЕСА_1 , яким забезпечувалось виконання основного зобов`язання, заборгованість за яким стягнута з неї на підставі судового рішення, на виконання якого було видано даний виконавчий лист.
 
Оцінюючи правильність висновків суду першої інстанції в сукупності з доводами заяви та апеляційної скарги, апеляційний суд виходить із наступного.
Відповідно до ст. 1, 36 Закону України «Про іпотеку» іпотекою є вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном (неподільним об`єктом незавершеного будівництва, майбутнім об`єктом нерухомості), що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання задовольнити свої вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами такого боржника у порядку, встановленому цим Законом. 
Сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.
Частиною 4 ст. 36 Закону України «Про іпотеку» (в редакції станом на час укладення договору іпотеки від 21 грудня 2007 року) передбачено, що після завершення позасудового врегулювання будь-які  наступні вимоги   іпотекодержателя   щодо   виконання  боржником  основного зобов`язання є недійсними.
 
Згідно ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.
Верховним Судом в постанові від 24 квітня 2023 року в справі № 715/72/22 (провадження № 61-8425св22) викладено такий правовий висновок: «Відповідно до частини четвертої статті 36 Закону України «Про іпотеку» після звершення позасудового врегулювання будь-які наступні вимоги іпотекодержателя щодо виконання боржником основного зобов`язання є недійсними.
Норма права, яка міститься в зазначеній частині Закону, передбачає недійсність вимог іпотекодержателя, які можуть виникнути до боржника після будь-якого позасудового врегулювання, зокрема після звернення стягнення на предмет іпотеки, а отже, має обмежувальний характер регулювання, тому не може тлумачитися розширено.
Із цього випливає неможливість для кредитора вимагати виконання боржником основного зобов`язання в розмірі, який перевищує визначену суб`єктом оціночної діяльності вартість такого предмета іпотеки, якщо кредитор (іпотекодержатель) звернув стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання за цією ціною (оберненням його у свою власність).
У той же час виходячи з розуміння зобов`язання як правовідношення, у якому боржнику належить юридичний обов`язок вчинити певну дію на користь кредитора (або ж утриматися від її вчинення), а також і право кредитора вимагати від боржника виконання такого обов`язку, відсутність кореспондуючого праву обов`язку призводить до припинення існування між кредитором та боржником цього зобов`язання в цілому, тобто до припинення зобов`язання з підстав, визначених законом.
Допускаючи можливість задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, законодавець тим встановлює правило про те, що після завершення позасудового врегулювання, зокрема стягнення на предмет іпотеки, переданий боржником, будь-які наступні вимоги іпотекодержателя щодо виконання боржником основного зобов`язання є недійсними.
Позасудове звернення стягнення на предмет іпотеки вважається таким, що погашає всі вимоги кредитора до боржника, незалежно від того, чи перевищує вартість предмета іпотеки розмір вимог кредитора.
До такого висновку слід дійти з огляду на правову природу забезпечувальних заходів, спрямованість їх на повне забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором та добросовісність поведінки сторін кредитного договору. Саме на кредитора законодавством покладено контроль за тим, щоб заборгованість за кредитним договором не перевищувала забезпечувальні заходи, і саме для цього законодавець передбачив спрощені процедури звернення стягнення на заставне майно та солідарну відповідальність поручителя з боржником. Незастосування цих заходів своєчасно тягне для кредитора негативні наслідки недобросовісності своїх дій.
Законодавець у такий спосіб встановив баланс між майновими правами та інтересами кредитора-іпотекодержателя і боржника, надавши можливість швидкого та ефективного задоволення його вимог, запобігаючи при цьому можливості зловживанням кредитором своїм становищем та вимагаючи добросовісної поведінки всіх учасників правовідносин».
 
Відповідно до ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи, подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази,  надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також учасниками справи в судовому засіданні. За введення суду в оману щодо фактичних обставин справи винні особи несуть відповідальність, встановлену законом.
 
Разом із тим, перевіряючи доводи апеляційної скарги, які також зазначалися в запереченні на заяву про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, які направлялися ТОВ «ФК «Приватні Інвестиції» на адресу суду та інших учасників справи 22 грудня 2022 року, про скасування в судовому порядку реєстрації права власності іпотекодержателя на предмет іпотеки, яким є належна боржнику ОСОБА_1 квартира, апеляційним судом встановлено наступне.
 
Відповідно до ч. 3 ст. 6 Закону України «Про доступ до судових рішень» суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Реєстру.
З інформації Єдиного державного реєстру судових рішень вбачається, що рішенням Святошинського районного суду м. Києва в справі № 761/39776/20 від 04 жовтня 2022 року, яке набрало законної сили, за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ТОВ «Фінансова компанія «Приватні Інвестиції», третя особа Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Черленюх Л.В., Департамент (Центр) надання адміністративних послуг Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації про скасування рішення про державну реєстрацію права власності нерухомого майна та зобов`язання вчинити дії позов частково задоволено. Скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 52785762 від 23 червня 2020 року про реєстрацію за ТОВ «Фінансова компанія «Приватні інвестиції» права приватної власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , прийнятого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Черленюх Л.В.
 
На час звернення 17 жовтня 2022 року до Святошинського районного суду м. Києва із заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, вказані обставини були достеменно відомі заявнику ОСОБА_1 , однак вона не повідомила їх суду, що призвело до неповного з`ясування обставин, які мають значення для справи, та невідповідності висновків, викладених в ухвалі суду першої інстанції, обставинам справи, а відтак - і до помилкових висновків щодо недійсності вимог іпотекодержателя, з огляду на те, що іпотекодержателем позасудовий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки фактично реалізовано не було, а відтак обов`язок боржника за виконавчим листом не припинено.
 
Враховуючи, що будь-яких інших передбачених законом підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, ОСОБА_1 в заяві від 17 жовтня 2022 року не зазначила, заява про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, задоволена судом першої інстанції безпідставно.
 
Апеляційний суд враховує доводи апеляційної скарги, що відсутність у заявника можливості домогтися виконання судового рішення, винесеного на його користь, становить втручання у право на мирне володіння майном, як це передбачено першим реченням першого пункту статті 1 Першого протоколу до конвенції (справа «Юрія Миколайович Іванов проти України» (заява № 40450/04, рішення Європейського суду від 15 жовтня 2009 року).
 
За таких обставин апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України - скасуванню, оскільки вона постановлена за неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, та з порушенням норм процесуального права, з прийняттям нової постанови про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.
 
Відповідно до ст. 141 ЦПК України апеляційний суд здійснює перерозподіл судових витрат та стягує зі ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Приватні Інвестиції» судові витрати за подання апеляційної скарги в розмірі 2684 грн.
 
Керуючись ст. 367, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, суд, 
 
п о с т а н о в и в :
 
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Приватні Інвестиції» задовольнити.
Ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 17 січня 2023 року скасувати та прийняти нову постанову.
Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Приватні Інвестиції», приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Турчин Андрій Анатолійович, про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу залишити без задоволення.
Стягнути зі ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Приватні Інвестиції» (м. Київ вул. Жамбила Жабаєва 7 код ЄДРПОУ 37356981) судові витрати в розмірі 2684 грн.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
 
Повний текст постанови складено 02 серпня 2023 року.

Головуючий:                                                                                                 Кашперська Т.Ц.
 
Судді:                                                                                                             Фінагеєв В.О. 
 
                                                                                                                        Яворський М.А.