ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2023 року 
м. Київ
справа № 320/14066/21
провадження № К/990/36611/22 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача - Єзерова А.А., суддів: Кравчука В.М., Стародуба О.П.
розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу
за касаційною скаргою  ОСОБА_1 
на ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 22 грудня 2022 року (головуючий суддя Парінов А.Б., судді Грибан І.О., Ключкович В.Ю.)
у справі № 320/14066/21 
за позовом ОСОБА_1 
до Білогородської сільської ради Бучанського району Київської області 
про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії.
І. РУХ СПРАВИ
1.          У листопаді 2021 року ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 ) звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Білогородської сільської ради Бучанського району Київської області, у якому просив:
- визнати протиправним та скасувати Рішення XIV сесії VIII скликання Білогородської сільської ради Бучанського району Київської області від 10 вересня 2021 року № 494.5/60, як невідповідне статті 118 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) та статті 19 Конституції України;
- зобов`язати відповідача надати позивачеві дозвіл на розробку проєкту із землеустрою, щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 0,25 га, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у селі Стоянка Білогородської сільської ради Бучанського району Київської області, яка зазначена місцем розташування на графічних матеріалах доданих до заяви позивача від 02.08.2021, у порядку і спосіб, передбачені статтею118 ЗК України.
2.          Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 10 листопада 2021 року позовну заяву повернуто позивачеві з підстав несплати судового збору.
3.          Не погоджуючись з указаною ухвалою, позивач оскаржив її у апеляційному порядку.
4.          Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 15 червня 2022 року у задоволенні клопотання позивача про звільнення від сплати судового збору відмовлено.
5.          Іншою ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 15 червня 2022 року апеляційну скаргу залишено без руху.
6.          Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 22 грудня 2022 року апеляційну скаргу повернуто позивачеві з підстав невиконання вимог ухвали Шостого апеляційного адміністративного суду від 15 червня 2022 року про залишення апеляційної скарги без руху.
7.          Не погоджуючись з ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 22 грудня 2022 року, відповідач звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить суд ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 22 грудня 2022 року і передати справу до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду справи.
ІІ. ОЦІНКА СУДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ
8.          Повертаючи апеляційну скаргу, суд апеляційної інстанції, керувався тим, що апелянтом у десятиденний строк з дня вручення копії ухвали Шостого апеляційного адміністративного суду про залишення апеляційної скарги без руху не було усунуто недоліки апеляційної скарги, а саме не сплачено судовий збір. При цьому суд апеляційної інстанції відмовив у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору за подання апеляційної скарги.
IІІ. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ
9.           Заявник мотивує вимоги касаційної скарги порушеннями судом апеляційної інстанції пункту 6 статті 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», оскільки не врахував правовий висновок, викладений у пункті 29 постанови Пленуму ВССУ від 17 жовтня 2014 року №10 та правовий висновок, викладений у постанові від 20 грудня 2018 року у справі № 826/12123/16, що призвело до неправильного вирішення клопотання про звільнення від сплати судового збору.
10.          Враховуючі правові висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 18 січня 2020 року у справі №826/2540/17, від 01 квітня 2020 року у справі № 503/1904/16-ц, від 04 липня 2018 року у справі №686/114/16-ц, від 02 серпня 2019 року у справі № 761/12145/17, правовий висновок Конституційного Суду України від 28 листопада 2013 року у справі № 12-рп/2013, правову думку ЄСПЛ про те, що оцінюючи фінансове становище особи, яка звертається до суду з вимогою про звільнення її від сплати судового збору, зменшення його розміру, надання відстрочки чи розстрочки в його сплаті, національні суди повинні встановлювати наявність у такої особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового становища, позивач просить розглянути у якості допустимих доказів, для можливості звільнення його від сплати судового збору, Відомості з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків за період з 01 січня 2020 року по 31 грудня 2021 року.
ІV. ВИСНОВКИ ВЕРХОВНОГО СУДУ
11.          Верховний Суд, перевіривши доводи касаційної скарги, в межах касаційного перегляду, визначених статтею 341 КАС України, а також, надаючи оцінку правильності застосування судами норм матеріального і процесуального права у спірних правовідносинах, виходить з такого.
12.           Забезпечення права на апеляційний перегляд справи є однією з основних засад судочинства та гарантується приписами пункту 8 частини 3 статті 129 Конституції України. Проте, таке право підлягає реалізації з дотриманням вимог процесуального законодавства, що виражається в дотриманні форми та змісту апеляційної скарги, термінів її подачі, а також обов`язковому переліку матеріалів, що повинні бути додані до неї.
13.          Статтею 296 КАС України встановлено вимоги до апеляційної скарги. Відповідно до частини 2 статті 298 КАС України, до апеляційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 296 цього Кодексу, застосовуються правила статті 169 цього Кодексу, відповідно до яких, апеляційна скарга залишається без руху і скаржнику надається строк для усунення її недоліків до десяти днів з дня вручення ухвали.
14.          Питання про повернення апеляційної скарги суд апеляційної інстанції вирішує протягом п`яти днів з дня надходження апеляційної скарги або з дня закінчення строку на усунення недоліків (частина 5 статті 298 КАС України).
15.           Згідно з частиною 5 статті 296 КАС України до апеляційної скарги додається документ про сплату судового збору.
16.          Відповідно до статті 1 Закону України «Про судовий збір» судовий збір - це збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.
17.          За правилами статті 132 КАС, судовий збір належить до судових витрат, пов`язаних з розглядом судової справи, які несуть сторони в судах усіх рівнів.
18.          Платниками судового збору є громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи - підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення, передбачене Законом України «Про судовий збір» (стаття 2 цього Закону).
19.          Сплата судового збору особами, які звертаються до суду, - це процесуальний обов`язок, який визначається нормами процесуального закону та Закону України «Про судовий збір». При цьому процесуальна норма частини 2 статті 132 КАС є бланкетною і в частині визначення розміру судового збору, порядку його сплати, повернення і звільнення від сплати відсилає до окремого закону, зокрема Закону України «Про судовий збір». Об`єкти справляння судового збору, тобто процесуальні дії, за які справляється судовий збір, встановлені у статті 3 зазначеного Закону.
Такими об`єктами є процесуальні документи, які особа подає до суду (позовна заява, апеляційна чи касаційна скарга тощо). Так само ця норма визначає процесуальні документи, за подання яких судовий збір не справляється.
20.          Позивач є студентом, який навчається на денному (очному) відділені у КНУТД у м. Києві та наполягає на тому, що немає доходів і має бути звільненим від сплати судового збору.
21.           Питання відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати врегульоване статтею 8 Закону України  «Про судовий збір», норма якої є спеціальною.
22.          Як убачається зі змісту цієї норми, існує три умови, за яких суд, враховуючи майновий стан сторони та за її клопотанням, може відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення (частина перша статті 8 Закону України «Про судовий збір»), зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати (частина друга цієї ж статті):
1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або
2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або
3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.
23.          Законом України «Про судовий збір» визначений перелік осіб, які безумовно звільнені від сплати судового збору у всіх інстанціях у силу закону, який наділяє їх певним статусом, або виходячи із чітко визначеного предмета спору. Цей перелік наведений у статті 5 зазначеного Закону та є вичерпним.
24.          З аналізу статті 8 Закону України «Про судовий збір» чітко вбачається, що законодавець, застосувавши конструкцію «суд, враховуючи майновий стан сторони, може…», тим самим визначив, що питання звільнення, зменшення розміру, відстрочення чи розстрочення сплати судового збору осіб, які не зазначені в статті 5, або у справах із предметом спору, не охопленим статтею 5, є правом, а не обов`язком суду навіть за наявності однієї з умов для такого звільнення, зменшення розміру, відстрочення чи розстрочення.
25.          Колегія суддів вважає, що вирішуючи питання про звільнення ОСОБА_1 від сплати судового збору, необхідно врахувати, що ЄСПЛ у своїй практиці неодноразово зазначав, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 § 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання. Держави-учасниці користуються у цьому питанні певною свободою розсуду. Однак суд повинен прийняти в останній інстанції рішення щодо дотримання вимог Конвенції; він повинен переконатись у тому, що право доступу до суду не обмежується таким чином чи такою мірою, що сама суть права буде зведена нанівець. Крім того, подібне обмеження не буде відповідати статті 6 § 1, якщо воно не переслідує легітимної мети та не існує розумної пропорційності між використаними засобами та поставленою метою.
26.          У справі, що розглядається, позивачем було надано електронні відповіді Державної фіскальної служби України (отримані у Електронному кабінеті платника) про те, що дохід ОСОБА_1 за період з 01 січня 2020 року по 4 квартал 2021 року відсутній взагалі.
27.           З огляду на відсутність у позивача взагалі будь-яких доходів, та з метою забезпечення конституційного права на апеляційне оскарження, Суд дійшов висновку про невиправдане відхилення судом апеляційної інстанції клопотання про звільнення від сплати судового збору. 
28.          При цьому слід відхилити посилання в касаційній скарзі на пункт 29 постанови Пленуму ВССУ від 17 жовтня 2014 року №10 та правовий висновок, викладений у постановах Верховного Суду від  18 січня 2020 року у справі №826/2540/17, від 01 квітня 2020 року у справі № 503/1904/16-ц, від 04 липня 2018 року у справі №686/114/16-ц, від 02 серпня 2019 року у справі № 761/12145/17, правовий висновок Конституційного Суду України від 28 листопада 2013 року у справі № 12-рп/2013, зважаючи на те, що указані судові рішення ухвалені у справах, у яких правовідносини виникли за іншого правового регулювання, а саме до набрання чинності 15 грудня 2017 року Законом України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», яким, зокрема, стаття 8 Закону України «Про судовий збір» викладена у цитованій вище редакції.
29.           Оскільки оскаржувана ухвала суду апеляційної про повернення апеляційної скарги перешкоджає позивачу у реалізації конституційного права на апеляційне оскарження судового рішення, судова колегія дійшла висновку про необхідність її скасування та направлення справи до апеляційного адміністративного суду для продовження розгляду зі стадії відкриття апеляційного провадження у справі.
Керуючись статтями 2, 3, 341, 345, 349, 353, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд
П О С Т А Н О В И В:
Касаційну скаргу ОСОБА_1  задовольнити.
Ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 22 грудня 2022 року у справі №320/14066/21 скасувати і направити справу до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження у справі.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач                                                                      А.А. Єзеров

Суддя                                                                                          В.М. Кравчук

Суддя                                                                                          О.П. Стародуб