ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2023 року 

м. Київ

справа №400/1681/20
адміністративне провадження № К/9901/9406/21 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого судді Кравчука В.М., суддів Коваленко Н.В., Стародуба О.П.

розглянув у письмовому провадженні
касаційну скаргу Миколаївського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів
на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 19.11.2020 (суддя Малих О.В.) та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 18.02.2021 (колегія у складі суддів Федусика А.Г., Бойка А.В., Шевчук О.А.)
у справі № 400/1681/20
за позовом Миколаївського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів
до Комунального підприємства «Первомайськводоканал» Первомайської міської ради
про стягнення адміністративно-господарських санкцій.

І. РУХ СПРАВИ

1.          У квітні 2020 року Миколаївське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів звернулося до суду з позовом до Комунального підприємства «Первомайський міський водоканал» Первомайської міської ради, в якому просило стягнути з відповідача адміністративно-господарські санкції та пеню в сумі 127815,88 гривень.
2.          Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 19.11.2020, залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 18.02.2021, у задоволенні позову відмовлено.
3.          У касаційній скарзі позивач просить скасувати судові рішення та прийняти нову постанову про задоволення позовних вимог у повному обсязі. 
4.          Ухвалою Верховного Суду від 06.04.2021 відкрито касаційне провадження.

II. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

5.          Судами попередніх інстанцій встановлено, що згідно поданого відповідачем звіту форми №10-ПІ за 2019 рік середньооблікова кількість штатних працівників облікового складу підприємства у 2019 році становить 116 осіб, з яких: середньооблікова кількість штатних працівників, яким відповідно до чинного законодавства встановлена інвалідність - 3 особи; кількість інвалідів - штатних працівників, які повинні працювати на робочих місцях, створених відповідно до вимог ст.19 Закону України № 875, - 5 осіб.
6.          У зв`язку з не виконанням нормативу по працевлаштуванню двох осіб з інвалідністю, згідно поданого звіту форми №10-ПІ, позивач застосував до відповідача адміністративно-господарські санкції в сумі 127586,20 грн, а у зв`язку із не сплатою вказаної суми до 17.04.2020 позивач нарахував пеню в сумі 229,68 гривень. Загальна сума боргу становить 127815,88 гривень.
7.          З метою стягнення вказаних сум позивач звернувся до суду. 
8.          Відповідач заперечував проти задоволення позовних вимог, покликаючись на те, що підприємство було зареєстровано в МОВ ФСЗІ 31.01.2020, а тому відповідач вважає, що він не повинен був виконувати норматив по працевлаштуванню осіб з інвалідністю у 2019 році, так як не був зареєстрований у 2019 році у Фонді. Крім того, фактично відповідач розпочав свою діяльність з 01.07.2019, тому у період з липня по грудень 2019 року кількість працівників на підприємстві щомісяця збільшувалась. При цьому, правильність розрахунку розміру санкцій відповідач не заперечував.

ІІІ. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

9.          Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, з позицією якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що відповідач вживав заходів, спрямованих на створення робочих місць для працевлаштування інвалідів та недопущення правопорушення у сфері господарювання.
При цьому, відповідно до правової позиції, викладеної в постановах Верховного Суду від 14.02.2018 по справі № 820/2124/16, від 04.07.2018 по справі №818/521/16, від 11.09.2018 у справі № 812/1135/18, обов`язок підприємства зі створення робочих місць для осіб з інвалідністю не супроводжується його обов`язком займатися пошуком таких осіб для працевлаштування. У зв`язку з наведеним, на відповідача не може бути покладено відповідальність за не направлення уповноваженими органами необхідної кількості інвалідів для їх працевлаштування, відсутність у населеному пункті за місцем знаходження підприємства інвалідів, які бажають працевлаштуватись.
10.          За висновком суду апеляційної інстанції новостворені роботодавці та підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичні особи, що використовують найману працю, в яких кількість працюючих, для яких це місце роботи є основним, збільшилася до восьми і більше осіб, реєструються у відділенні Фонду до 1 лютого року, що настає за роком створення або збільшення кількості працюючих.
КП «Первомайськводоканал» створено 13.12.2018 на підставі рішення Первомайської міської ради від 29.11.2018 №11, водночас лише з червня 2019 року проводився набір працівників (червень - 1 працівник, липень - 47 працівників, серпень - 217 працівників), що, з огляду на п. 3 Порядку, свідчить про наявність у КП обов`язку по реєстрації у ФСЗ в строк до 01.02.2020 (рік збільшення кількості працюючих до восьми і більше осіб - 2019 рік).
Враховуючи те, що обов`язок з подання відповідної звітності виник у підприємства лише після проведення його реєстрації у ФСЗ, відсутні підстави для застосування штрафних санкцій.

V. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ

11.          У касаційній скарзі позивач покликається на порушення судами норм матеріального права.
12.          Скаржник зазначає, що:
(а) суди першої та апеляційної інстанцій вирішили спір без врахування висновків щодо застосування ч. 3 ст. 18, ст. 19, ст. 20 Закону України від 21.03.1991 № 875-XII «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні (далі - Закон № 875-XII)», п. 4 ч. 3 ст. 50 Закону України «Про зайнятість населення», Порядку подання форми звітності № 3-ПН «Інформація про попит на робочу силу (вакансії)», затвердженого наказом Мінсоцполітики від 31.05.2013 № 316, викладених у постановах Верховного Суду від 07.02.2018 у справі №   П/811/693/17, від 02.05.2018 у справі №   804/8007/16, від 13.06.2018 у справі № 819/639/17, від 26.06.2018 у справі № 806/1368/17, від 20.05.2019 у справі №   820/1889/17, від 16.06.2020 у справі №   813/3047/18, від 13.07.2020 у справі №   804/4097/18, від 22.10.2020 у справі    №1.380.2019.003187. 
У цих постановах викладався правовий висновок про те, що закон не покладає на підприємство обов`язок здійснювати самостійний пошук працівників - інвалідів. Доказом, який свідчить про створення робочих місць для працевлаштування інвалідів, у тому числі спеціальних робочих місць, та інформування органів зайнятості про наявність вільних робочих місць для інвалідів, є наказ по підприємству стосовно створення відповідного робочого місця, звіт форми №3-ПН, що подається у порядку, визначеному наказом Міністерства соціальної політики України від 31.05.2013 №316;
(б) суд першої інстанції встановив, що КП «Первомайський міський водоканал» протягом 2019 року мало 2 робочих місця, не зайняті особами з інвалідністю, проте дійшов висновку про виконання відповідачем нормативу робочих місць; не врахував та не дослідив лист від 20.03.2020 № 52-01-06/197 Первомайської міськрайонної філії Миколаївського обласного центру зайнятості щодо не звернення КП «Первомайський міський водоканал» у 2019 році до центру зайнятості з метою пошуку працівників з інвалідністю. Оскільки відповідач не повідомив центр зайнятості про наявність вакантних посад для працевлаштування осіб з інвалідністю, не вжив інших дій, спрямованих на заповнення вакансій, застосування до нього адміністративно-господарської санкції є обґрунтованим; 
(в) суд апеляційної інстанції фактично сформулював висновок, що роботодавець звільняється від відповідальності за невиконання нормативу, передбаченого ст. 19 Закону №   875-XII, з тієї підстави, що обов`язок з подання звітності форми № 10-ПІ у відповідача виникає лише після реєстрації в ФСЗІ до 01 лютого року, що настає за роком створення або збільшення кількості працюючих. Такий висновок П`ятого апеляційного адміністративного суду може призвести до формування на рівні судів апеляційної інстанцій практики щодо звільнення роботодавців від сплати адміністративно-господарських санкцій за невиконання нормативу щодо працевлаштування осіб з інвалідністю на підставі норм матеріального права, якими врегульована процедура реєстрації суб`єктів господарювання у відділеннях Фонду та процедура подання звіту; 
(г) суд апеляційної інстанції не дослідив довідку від 28.01.2020 № 5735 щодо реєстрації КП «Первомайський міський водоканал» у відділенні Фонду соціального захисту інвалідів;
(ґ) Верховний Суд не висловлював правову позицію щодо застосування ч. 3 ст. 18, ст. ст. 19, 20 Закону № 875-XII у розрізі положень п. 3 Порядку реєстрації підприємств, установ, організацій та фізичних осіб, що використовують найману працю, п. 2 Порядку подання підприємствами, установами, організаціями та фізичними особами, що використовують найману працю, звітів про зайнятість і працевлаштування осіб з інвалідністю та інформації, необхідної для організації їх працевлаштування, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 31.01.2007 №70.
13.          У відзиві відповідач просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.

VІ. ВИСНОВКИ ВЕРХОВНОГО СУДУ

14.          Верховний Суд перевірив правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права у межах доводів касаційної скарги та дійшов таких висновків.
15.          Спірним питанням у цій справі є виконання обов`язку стосовно забезпечення середньооблікової чисельності працюючих інвалідів відповідно до установленого нормативу.
16.          Положенням про Фонд соціального захисту інвалідів, затвердженим наказом Міністерства соціальної політики України від 14.04.2011 №129, передбачено, що Фонд соціального захисту інвалідів відповідно до покладених на нього завдань здійснює контроль за виконанням підприємствами нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів та сплатою ними адміністративно-господарських санкцій і пені.
17.          Відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" 21.03.1991 № 875-XII (далі - Закон №875-ХІІ) для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця.
18.          При цьому, у ч. 2 ст. 19 вказаного Закону визначено, що підприємства, … які використовують найману працю, самостійно розраховують кількість робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю відповідно до нормативу, встановленого частиною першою цієї статті, і забезпечують працевлаштування осіб з інвалідністю. При розрахунках кількість робочих місць округлюється до цілого значення.
19.          Частиною 1 ст. 20 Закону №875-ХІІ встановлено, що підприємства, … які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих осіб з інвалідністю менша, ніж установлено нормативом, передбаченим статтею 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, … за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування особи з інвалідністю і не зайняте особою з інвалідністю. Для підприємств, … де працює від 8 до 15 осіб, розмір адміністративно-господарських санкцій за робоче місце, призначене для працевлаштування особи з інвалідністю і не зайняте особою з інвалідністю, визначається в розмірі половини середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві…. Положення цієї частини не поширюється на підприємства, установи і організації, що повністю утримуються за рахунок коштів державного або місцевих бюджетів.
20.          Відповідно до ч. 1 ст. 218 Господарського кодексу України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання. Частиною другою наведеної статті передбачено, що учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.
21.          Спірні у цій справі санкції застосовуються до суб`єктів господарювання уповноваженими органами державної влади за порушення встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності, а тому є адміністративно-господарськими санкціями. Про це також вказано у ст. 20 Закону №875-ХІІ.
22.          Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону №875-ХІІ забезпечення прав інвалідів на працевлаштування та оплачувану роботу, в тому числі з умовою про виконання роботи вдома, здійснюється шляхом їх безпосереднього звернення до підприємств, установ, організацій чи до державної служби зайнятості.
23.          Згідно з ч. 3 ст. 18 Закону №875-ХІІ підприємства … зобов`язані виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування інвалідів, у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені чинним законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування інвалідів, і звітувати Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування інвалідів у порядку,   встановленому Кабінетом Міністрів України.
24.          За змістом статті 18-1 Закону №875-ХІІ пошук підходящої роботи для інваліда здійснює державна служба зайнятості. Таким чином, обов`язок підприємства зі створення робочих місць для інвалідів не супроводжується його обов`язком займатись пошуком інвалідів для працевлаштування.
25.          У постанові від 22.06.2022 у справі № 826/11977/18 Верховний Суд дійшов висновку, що:

Підприємство не несе відповідальності за невиконання нормативу працевлаштування осіб з інвалідністю, якщо воно розробило необхідні заходи по створенню для них робочих місць, зокрема, створило робочі місця для таких осіб та своєчасно, достовірно, в повному обсязі проінформувало відповідні установи, але фактично не працевлаштувало інваліда з причин незалежних від нього: відсутність інвалідів, відмова інваліда від працевлаштування на підприємство, бездіяльність державних установ, які повинні сприяти працевлаштуванню інвалідів.»

26.          Судами не встановлено, що відповідач протягом 2019 року подавав центру зайнятості звітність форми № 3-ПН «Інформація про попит на робочу силу (вакансії)» чи в інший спосіб інформував про наявність вакансій для працевлаштування осіб з інвалідністю.
27.          Навпаки, у листі від 20.03.2020 № 52-01-06/197 Первомайської міськрайонної філії Миколаївського обласного центру зайнятості зазначено, що КП «Первомайськводоканал» Первомайської міської ради у 2019 році з метою пошуку працівників з інвалідністю до центру зайнятості не зверталося, звітність за формою 3-ПН не подавалася. 
28.          Наведене свідчить, що відповідач не вчиняв передбачені законодавством дії для забезпечення відповідності середньооблікової чисельності працюючих інвалідів установленим нормативам, тобто заходів для недопущення правопорушення. 
29.          Суд не погоджується з висновком судів попередніх інстанцій про те, що роботодавець звільняється від відповідальності за невиконання нормативу, з тієї підстави, що обов`язок з подання звітності форми № 10-ПІ у відповідача виникає лише після реєстрації в ФСЗІ до 01 лютого року, що настає за роком створення або збільшення кількості працюючих. 
30.          Суд звертає увагу, що відповідно до ч.2, 3 ст. 19 Закону №875-ХІІ підприємства … самостійно розраховують кількість робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю відповідно до нормативу, встановленого частиною першою цієї статті, і забезпечують працевлаштування осіб з інвалідністю. При розрахунках кількість робочих місць округлюється до цілого значення. 
Підприємства … самостійно здійснюють працевлаштування осіб з інвалідністю у рахунок нормативів робочих місць виходячи з вимог статті 18 цього Закону.
31.          Відповідно до ч. 9 ст. 19 цього ж Закону, підприємства … в яких за основним місцем роботи працює 8 і більше осіб, реєструються у відповідних відділеннях Фонду соціального захисту інвалідів за своїм місцезнаходженням і щороку подають цим відділенням звіт про зайнятість та працевлаштування осіб з інвалідністю.
32.          Відповідно до ч. 3 ст. 20 цього Закону адміністративно-господарські санкції розраховуються та сплачуються підприємствами … самостійно в строк до 15 квітня року, наступного за роком, в якому відбулося порушення нормативу, встановленого частиною першою статті 19 цього Закону. 
33.          З наведеного вбачається, що Закон №875-ХІІ не пов`язує сплату адміністративно-господарської санкції за не працевлаштування осіб з інвалідністю з фактом реєстрації роботодавця у ФСЗІ чи подання звітності. Правопорушенням є не працевлаштування осіб з інвалідністю відповідно до нормативу, незалежно від того, чи зареєстрована особа у ФСЗІ. 
34.          З огляду на це, в діях відповідача є склад правопорушення, а отже є підстави для стягнення з позивача адміністративно-господарських санкцій та пені.
35. Докладний аналіз інших доводів касаційної скарги Суд вважає недоцільним, оскільки не впливає на загальні висновки по суті справи.
36.          Частиною першою статті 351 Кодексу адміністративного судочинства України установлено, що підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення або зміни рішення у відповідній частині є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
37.          Ураховуючи те, що суди першої та апеляційної інстанцій повно встановили фактичні обставини справи, але неправильно застосували норми матеріального права, що призвело до ухвалення незаконних судових рішень, колегія суддів вважає, що   рішення судів попередніх інстанцій слід скасувати та ухвалити нову постанову про задоволення позовних вимог.
Керуючись статтями 341, 345, 349, 351, 355, 356, 359 КАС України, Верховний Суд,-    

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Миколаївського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів задовольнити.
Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 19 листопада 2020 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 18 лютого 2021 у справі №400/1681/20 скасувати.
Ухвалити нове рішення.
Позов Миколаївського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів задовольнити повністю.
Стягнути з Комунального підприємства «Первомайськводоканал» Первомайської міської ради (55210, Миколаївська область, м. Первомайськ, вул. Київська, буд. 129-А, код ЄДРПОУ 42700456) на користь держави в особі Миколаївського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів (54001, м. Миколаїв, вул. Потьомкінська, 17, код ЄДРПОУ 20917114) адміністративно-господарські санкції та пеню у розмірі суми 127815 (сто двадцять сім тисяч вісімсот п`ятнадцять) гривень 88 (вісімдесят вісім) копійок.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття є остаточною і не оскаржується.

Суддя                                                                                                                             В.М. Кравчук

Суддя                                                                                                                             Н.В. Коваленко

Суддя                                                                                                                             О.П. Стародуб