Ухвала
 
14 серпня 2023 року
м. Київ
 
справа № 274/98/22
провадження № 61-11552ск23
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Краснощокова Є. В. (суддя-доповідач), Дундар І. О., Крата В. І., розглянув касаційну скаргу Акціонерного товариства «Українська залізниця» на рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 21 вересня 2022 року та постанову Житомирського апеляційного суду від 21 червня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про визнання протиправним та скасування наказу про відсторонення від роботи, відшкодування середньої заробітної плати та компенсацію моральної шкоди,
ВСТАНОВИВ:
У січні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства «Українська залізниця» (далі - АТ «Українська залізниця») та просив, із урахуванням уточнених позовних вимог: визнати протиправним та скасувати наказ начальника відокремленого підрозділу Козятинської дистанції колії Державного територіально-галузевого об`єднання «Південно-Західна залізниця» від 08 грудня 2021 року № 650; зобов`язати АТ «Українська залізниця» нарахувати та виплатити йому середній заробіток за час вимушеного прогулу з 09 грудня 2021 року та до моменту допуску його до роботи; стягнути з відповідача на свою користь компенсацію моральної шкоди у розмірі 50 000,00 грн.
Рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 21 вересня 2022 року позов задоволено частково. 
Визнано незаконним та скасовано наказ начальника відокремленого підрозділу Козятинської дистанції колії Державного територіально-галузевого об`єднання «Південно-Західна залізниця» від 08 грудня 2021 року № 650 в частині відсторонення від роботи бригадира (звільненого) з поточного утримання та ремонту колії та штучних споруд 6 розряду ПД-9 ОСОБА_1 з 09 грудня 2021 року до часу усунення причин відсторонення від роботи. 
Стягнуто з АТ «Українська Залізниця» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 09 грудня 2021 року по 02 березня 2022 року у розмірі 65 238,66 грн.
Вирішено питання про розподіл судових витрат.
Постановою Житомирського апеляційного суду від 21 червня 2023 року апеляційну скаргу АТ «Українська залізниця» задоволено частково.
Змінено рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 21 вересня 2022 року, а саме замінено у абзаці другому резолютивної частини словосполучення «наказ начальника відокремленого підрозділу Козятинської дистанції колії Державного територіально-галузевого об`єднання «Південно-Західна залізниця» на «наказ начальника виробничого підрозділу Козятинської дистанції колії Державного територіально-галузевого об`єднання «Південно-Західна залізниця».
В іншій частині судове рішення суду першої інстанції залишено без змін.
27 липня 2023 року АТ «Українська залізниця» звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою, у якій просило скасувати оскаржені судові рішення та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.
У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких мотивів.
Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді, може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19  грудня 1997 року).
Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).
Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб,крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.
Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 18 січня 2021 року справу № 274/98/22 визнано малозначною та призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження. 
Касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судові рішення у малозначній справі підлягають касаційному оскарженню.
Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.
Керуючись статтями 19, 260, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Акціонерного товариства «Українська залізниця» на рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 21 вересня 2022 року та постанову Житомирського апеляційного суду від 21 червня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про визнання протиправним та скасування наказу про відсторонення від роботи, відшкодування середньої заробітної плати та компенсацію моральної шкоди.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді:                                                                                     Є. В. Краснощоков 

І. О. Дундар

В. І. Крат