Постанова
Іменем України
 
13 вересня 2023 року
м. Київ
 
справа № 370/2184/18
провадження № 61-889св23
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:
 
головуючого - | Ступак О. В., |
суддів: | Гулейкова І. Ю. (суддя-доповідач), Погрібного С. О., | Олійник А. С., Яремка В. В.,
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Київській області,
третя особа - начальник Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Київській області Галиць Г. К.,
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Макарівського районного суду Київської області від 16 вересня 2021 року у складі судді Косенко А. В. та постанову Київського апеляційного суду від 07 грудня 2022 року у складі колегії суддів: Суханової Є. М., Сушко Л. П., Олійника В. І.,
 
ВСТАНОВИВ:
 
Короткий зміст позовних вимог і рішень судів
У липні 2018 року  ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Київській області (далі також Управління виконавчої дирекції ФССУ у Київській області) про визнання протиправними рішень відповідача, прийнятих у формі протоколів, виплату допомоги з тимчасової втрати працездатності, визнання протиправними дій відповідача в частині звільнення, скасування наказу про звільнення та поновлення на роботі, зобов`язання виплатити середній заробіток за час вимушеного прогулу, зобов`язання відшкодувати моральну шкоду.
Позовну заяву обґрунтовано тим, що 01 лютого 2018 року в результаті нещасного випадку, що стався за адресою: вул. Боричів Тік, 30, місто Київ , при виконанні службових обов`язків він був підданий насильницькому нападу зі сторони свого колеги  ОСОБА_2 , в результаті чого отримав тілесні ушкодження легкого ступеня. За фактом завдання тілесних ушкоджень Подільським управлінням ГУ НП в місті Києві відкрито кримінальне провадження від 02 лютого 2018 року за № 120181100070000402.
У зв`язку з отриманими травмами у результаті нещасного випадку, що призвело до тимчасової втрати працездатності, в період з 02 лютого 2018 року до 19 лютого 2018 року, а також у період з 20 лютого 2018 року до 21 березня 2018 року він перебував на амбулаторному лікуванні, що підтверджується:
- листком непрацездатності серії АДІ № 125492, виданим у лікувально- діагностичному центрі «Добробут», період лікування: з 02 лютого 2018 року до               19 лютого 2018 року;
- листком непрацездатності серії АДІ № 896255, виданим Комунальним закладом «Макарівський центр первинної медико-санітарної допомоги» (далі -                               КЗ «Макарівський центр первинної медико-санітарної допомоги»), період лікування: з 20 лютого 2018 року до 09 березня 2018 року;
- листком непрацездатності серії АДІ № 896962, виданим КЗ «Макарівський центр первинної медико-санітарної допомоги», період лікування: з 12 березня 2018 року до 21 березня 2018 року.
Про кожний факт лікування своєчасно повідомляв керівництву.
Проте 26 лютого 2018 року його було звільнено на підставі наказу від 26 лютого                 2018 року № 821-к за підписом начальника Управління виконавчої дирекції ФССУ               у Київській області Галиця Г. К.
06 березня 2018 року за адресою: АДРЕСА_2 , він отримав лист від 26 лютого 2018 року № 07/478 від Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Київській області про необхідність отримання трудової книжки. Цим листом його повідомили про розірвання з 26 лютого                  2018 року трудового договору відповідно до пункту 4 частини першої статті 40 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) та запропоновано з`явитися до відділу по роботі з персоналом або надати згоду на відправлення трудової книжки поштою.
Після закінчення лікування згідно з останнім листком непрацездатності серії АДІ № 896962, виданим КЗ «Макарівський центр первинної медико-санітарної допомоги», 22 березня 2018 року він з`явився за основним місцем роботи до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Київській області, місцезнаходження якого: вул. Сім`ї Стешенків, 2, м. Київ,                       з метою передачі оригіналу листка непрацездатності для нарахування допомоги за відповідний період, а саме: з 12 березня 2018 року до 21 березня 2018 року. Проте йому було запропоновано отримати трудову книжку у відділі по роботі з персоналом та ознайомиться з наказом про звільнення.
26 березня 2018 року він подав до Державної служби України з питань праці скаргу на дії (бездіяльність) посадових осіб Управління виконавчої дирекції ФССУ                        у Київській області з вимогою здійснити інспекційне відвідування для перевірки додержання законодавства про працю щодо його звільнення.
30 травня 2018 року отримав письмову відповідь від ГУ Держпраці у Київській області від 11 травня 2018 року про результати розгляду скарги, в якій фактично зазначено, що таке питання має ознаки трудового спору, який підлягає вирішенню у суді.
Позивач вважав, що йому підлягає виплата середнього заробітку за період із                  23 березня 2018 року, коли він отримав трудову книжку та копію наказу про звільнення, до 22 липня 2018 року в такій сумі: середній заробіток 16 297,35 грн х 4 місяці = 65 189,40 грн.
Позивач передав до Управління виконавчої дирекції ФССУ у Київській області як за основним місцем роботи для призначення допомоги по тимчасовій втраті працездатності листок непрацездатності серії АДІ № 125492, період лікування:                з 02 лютого 2018 року до 19 лютого 2018 року. Загальний строк непрацездатності становить 18 календарних днів. 16 березня 2018 року зателефонував до Правобережного відділення Управління виконавчої дирекції ФССУ у місті Києві щодо отримання заяв-розрахунків на отримання матеріального забезпечення, де був би зазначений факт надання та дані про листок непрацездатності, на що отримав відповідь про те, що станом на 16 березня 2018 року від Управління виконавчої дирекції ФССУ у Київській області 03 березня 2018 року отримана одна заява-розрахунок, де зазначено листок непрацездатності серії АДІ № 125492 за період з 02 лютого 2018 року до 10 лютого 2018 року, причина непрацездатності «5-невиробнича травма», на загальну суму 4 251,52 грн за 8 днів: 4 дні - на суму 2 125,76 грн за рахунок роботодавця та 4 дні - на суму 2 125,76 грн за рахунок Фонду, що не відповідає фактичним даним.
Розмір допомоги по тимчасовій втраті працездатності на підставі листка непрацездатності серії АДІ № 125492 (за період з 02 лютого 2018 року до                        10 лютого 2018 року) становить: 531,44 грн (середній заробіток) х 18 календарних днів = 9 565,92 грн - (18,0 % ПДФО + 1,5 % військовий збір) = 7 700,00 грн.
Станом на 26 березня 2018 року йому виплачена лише частина допомоги у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності за період з 02 лютого 2018 року до                       10 лютого 2018 року за листком непрацездатності серії АДІ № 125492 -                            3 422,46 грн: 01 березня 2018 року отримав за 4 дні тимчасової непрацездатності 1 711,23 грн за рахунок коштів роботодавця, 16 березня 2018 року - за 4 дні за рахунок коштів Фонду - 1 711,23 грн. Відповідно заборгованість становить                  4 277,54 грн.
Допомога по тимчасовій втраті працездатності за період з 20 лютого 2018 року до 09 березня 2018 року, яка підтверджується листком непрацездатності серії АДІ № 896255, у розмірі 7 700,00 грн (розрахунок, аналогічний першому), а також за період із 12 березня 2018 року до 21 березня 2018 року, яка підтверджується листком непрацездатності серії АДІ № 896962, у розмірі 4 271,74 грн взагалі не виплачена.
У зв`язку з порушенням посадовими особами Управління виконавчої дирекції ФССУ у Київській області його права на отримання соціальної допомоги у зв`язку              з тимчасовою втратою працездатності, 03 квітня 2018 року позивач звернувся до Виконавчої дирекції ФССУ зі скаргою на дії (бездіяльність) посадових осіб Управління виконавчої дирекції ФССУ у Київській області.
08 травня 2018 року Виконавча дирекція ФССУ йому повідомила про те, що комісія із соціального страхування при прийнятті своїх рішень при призначенні йому допомоги по тимчасовій непрацездатності та відмові у надані такої допомоги керувалась результатами перевірок обґрунтованості видачі листків непрацездатності.
З метою з`ясування дійсних обставин, які зазначені у відповіді Виконавчої дирекції ФССУ, 05 червня 2018 року до Управління виконавчої дирекції ФССУ у Київській області направлено адвокатський запит із проханням надати інформацію та її документальне підтвердження, зокрема щодо результатів перевірки обґрунтованості видачі листків непрацездатності серії АДІ № 125492 (02 лютого 2018 року - 19 лютого 2018 року), АДІ № 896255 (20 лютого 2018 року - 09 березня 2018 року), АДІ № 896962 (12 березня 2018 року - 21 березня 2018 року), а саме: протоколи засідань, акт перевірки, накази про проведення перевірок, листи-звернення про проведення перевірки тощо.
03 липня 2018 року від Управління виконавчої дирекції ФССУ у Київській області надійшов лист-відповідь від 26 червня 2018 року № 06/1340, за змістом якого до кожного з листків непрацездатності є зауваження виключно до роботи лікарів, які заповнювали (оформляли) їх, проте жодного разу не згадувалось, що до цього причетний позивач, також не виявлено фактів підробки чи незаконного оформлення листків непрацездатності.
Отже, кожний листок непрацездатності оформлений обґрунтовано. Тому позивач вважав, що має право на отримання соціальної виплати у формі допомоги по тимчасовій непрацездатності, загальна заборгованість за якою станом на                       23 липня 2018 року становить 16 249,28 грн.
Позивач стверджував, що йому завдана моральна шкода незаконним звільненням під час перебування на лікуванні, оскільки він втратив можливість заробляти собі на життя, що призвело до позбавлення можливості утримувати не тільки себе, а й свою родину. Зазнав значних моральних страждань, хвилювань, оскільки розраховував, що після лікування зможе повноцінно працювати, отримувати дохід, розраховував на отримання соціальної допомоги у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності.
Також під час лікування йому постійно погрожували службові особи відповідача, звинувачували у занятті «чорними» справами без належних доказів.
Усе викладене вплинуло на його психічний та душевний стан, призвело до напруженості, схвильованості. Позивач змушений докладати зусилля, шукати роботу, щоб повернутися до нормального життя. Змушений звертатися із скаргами до вищестоящих органів, інспекції Держпраці з надією на відновлення своїх прав та притягнення до відповідальності винних осіб.
Незаконне звільнення стало причиною порушення його права на працю, призвело до порушення звичайного стану життя та моральних страждань.
Розмір відшкодування моральної шкоди позивач оцінив у 20 000,00 грн.
Також позивач просив поновити строк на звернення до суду з позовною заявою             у спорах про поновлення на роботі та виплати на відшкодування за вимушений прогул, посилаючись на те, що задля з`ясування всіх об`єктивних причин звільнення було прийнято рішення про оскарження дій посадових осіб відповідача до вищестоящих контролюючих органів, а саме:
- 26 березня 2018 року до Державної служби України з питань праці подавалась скарга на дії (бездіяльність) посадових осіб Управління виконавчої дирекції ФССУ  у Київській області з вимогою здійснити інспекційне відвідування для перевірки додержання законодавства про працю;
- 03 квітня 2018 року до Виконавчої дирекції ФССУ у Київській області подана скарга на дії (бездіяльність) посадових осіб Управління виконавчої служби ФССУ              у Київській області;
- 30 травня 2018 року отримана відповідь від ГУ Держпраці у Київській області             від 11 травня 2018 року про результати розгляду скарги, де фактично зазначено, що таке питання має ознаки трудового спору, який відповідно до статей 221, 232 КЗпП України підлягає безпосередньому розгляду у суді;
- 08 травня 2018 року за результатами розгляду скарги та в межах компетенції Виконавча дирекція ФССУ у Київській області письмово повідомила про те, що комісія із соціального страхування при прийнятті своїх рішень про призначення допомоги по тимчасовій непрацездатності та відмову у наданні такої допомоги керувалась результатами перевірок обґрунтованості видачі листків непрацездатності Управління виконавчої дирекції ФССУ у місті Києві та Управління виконавчої дирекції ФССУ у Київській області, що відповідає нормам чинного законодавства;
- 05 червня 2018 року до Управління виконавчої дирекції ФССУ у Київській області направлений адвокатський запит з проханням надати інформацію та її документальне підтвердження, зокрема щодо результатів перевірки обґрунтованості видачі листків непрацездатності серії АДІ № 125492 (02 лютого 2018 року - 19 лютого 2018 року), АДІ № 896255 (20 лютого 2018 року - 09 березня 2018 року), АДІ № 896962 (12 березня 2018 року - 21 березня 2018 року), а саме: протоколи засідань, акт перевірки, накази про проведення перевірок, листи- звернення про проведення перевірки тощо;
- 03 липня 2018 року від Управління виконавчої дирекції ФССУ у Київській області надійшла відповідь від 26 червня 2018 року № 06/1340 з доданими документами.
У період з 04 липня 2018 року до 20 липня 2018 року ним вжито заходи, направлені на збір та аналіз доказів, які підтверджують протиправність та безпідставність тверджень відповідача про необґрунтованість усіх листків непрацездатності, наданих йому для виплати допомоги у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності.
Позивач вважав, що всі ці дії можна розцінити як намагання в позасудовому порядку з`ясувати всі обставини незаконного звільнення для того, щоб звернутися до суду за захистом порушених прав виключно з обґрунтованим позовом. Зазначені обставини заслуговують на те, щоб визнати причини пропуску місячного строку для звернення до суду із заявою про поновлення на роботі поважними.
На підставі зазначеного позивач просив суд:
1)        визнати поважними причини пропуску місячного строку для звернення до суду у спорах про поновлення на роботі та компенсації втраченого заробітку                     у зв`язку з вимушеним прогулом;
2)        визнати протиправними рішення Управління виконавчої дирекції ФССУ                  у Київській області, прийняті у формі протоколу від 26 лютого 2018 року № 7 та              від 21 березня 2018 року № 13;
3)        зобов`язати Управління виконавчої дирекції ФССУ у Київській області виплатити соціальну допомогу по тимчасовій втраті працездатності станом на              23 липня 2018 року, що становить 16 249,28 грн та включає в себе заборгованість по виплаті допомоги у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності: за період              з 02 лютого 2018 року до 19 лютого 2018 року, яка підтверджується листком непрацездатності серії АДІ № 125492, у розмірі 4 277,54 грн; за період з 20 лютого 2018 року до 09 березня 2018 року, яка підтверджується листком непрацездатності серії АДІ № 896255, у розмірі 7 700,00 грн; за період з 12 березня 2018 року до                  21 березня 2018 року, яка підтверджується листком непрацездатності серії АДІ № 896962, у розмірі 4 271,74 грн;
4)        визнати протиправними дії Управління виконавчої дирекції ФССУ у Київській області в частині звільнення, скасувати наказ про його звільнення від 26 лютого             2018 року № 81-к та поновити на посаді головного спеціаліста фінансового контролю та аудиту Управління виконавчої дирекції ФССУ у Київській області;
5)        зобов`язати Управління виконавчої дирекції ФССУ у Київській області виплатити середній заробіток за час вимушеного прогулу в період із 23 березня 2018 року в сумі 266 032,06 грн;
6)        зобов`язати Управління виконавчої дирекції ФССУ у Київській області відшкодувати моральну шкоду в розмірі 20 000,00 грн;
7)        відшкодувати за рахунок відповідача судові витрати зі сплати судового збору в сумі 2 423,90 грн та витрати на правову допомогу в розмірі 6 700,00 грн.
Суди розглядали справу неодноразово.
Рішенням Макарівського районного суду Київської області від 25 лютого 2019 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 09 грудня           2019 року, у задоволенні позову відмовлено.
Суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, дійшов висновку, що ОСОБА_1 звернувся до суду за захистом своїх прав та інтересів з пропуском строку звернення до суду, встановленого статтею 233 КЗпП України, та не надав суду належних, допустимих доказів поважності його пропуску, а тому відмовив             у задоволенні його позовних вимог щодо визнання протиправними дій відповідача в частині звільнення, скасування наказу про звільнення та поновлення на роботі, зобов`язання виплатити середній заробіток за час вимушеного прогулу, зобов`язання відшкодувати моральну шкоду.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про визнання протиправними рішень відповідача, прийнятих у формі протоколу від 26 лютого 2018 року № 7 та                 від 21 березня 2018 року № 13, суди виходили із результатів перевірки Виконавчою дирекцією ФССУ у Київській області, якою встановлено, що комісія з соціального страхування при прийнятті своїх рішень про відмову у призначенні допомоги по тимчасовій непрацездатності керувалась результатами перевірок, які вказували на обґрунтованість видачі листків непрацездатності.
Постановою Верховного Суду від 25 березня 2020 року задоволено частково касаційну скаргу ОСОБА_1 . Рішення Макарівського районного суду Київської області від 25 лютого 2019 року та постанову Київського апеляційного суду               від 09 грудня 2019 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.
Верховний Суд, скасовуючи рішення судів попередніх інстанцій, вказав, що суди помилково застосували приписи чинного законодавства про наслідки пропуску позивачем строку звернення до суду, не надавши оцінки наявності порушення трудових прав позивача при звільненні його з роботи. Оскільки позивача звільнено за прогули (невихід на роботу без поважних причин) у робочі дні, коли він згідно з наданими ним листками непрацездатності перебував на лікуванні, а судами не надано оцінки таким діям відповідача з точки зору відповідності їх нормам трудового законодавства, тому вирішення інших вимог про оплату вимушеного прогулу, листків непрацездатності, відшкодування моральної шкоди залежить від цієї оцінки, що зумовило скасування судом касаційної інстанції оскаржених судових рішень у повному обсязі з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.
Оскаржуваним рішенням Макарівського районного суду Київської області                  від 16 вересня 2021 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.
Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позову, дійшов висновку, що відповідач при звільненні позивача діяв відповідно до чинного законодавства, порушень зі сторони відповідача судом не встановлено, належних доказів порушення трудових прав позивача матеріали справи не містять. Відповідач перед тим, як прийняти відповідні рішення, які випливають із трудових відносин, що виникли між позивачем та відповідачем, провів ретельну перевірку подій, які мали місце, починаючи з 01 лютого 2018 року і до звільнення позивача з роботи                      26 лютого 2018 року, та прийняв правомірне рішення про його звільнення.
Місцевий суд вказав, що місячний строк для звернення до суду обраховується саме з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки, тобто з 22 березня 2018 року, проте із позовом позивач звернувся 30 липня              2018 року, та не взяв до уваги посилання позивача на те, що поважними причинами пропуску строку є намагання в позасудовому порядку з`ясувати обставини звільнення для того, щоб звернутися до суду виключно з обґрунтованим позовом.
Суд першої інстанції зазначив, що за результатами перевірки Виконавчою дирекцією Фонду соціального страхування України у Київській області встановлено, що комісія з соціального страхування при прийнятті своїх рішень при призначенні допомоги по тимчасовій непрацездатності та про відмову у видачі такої допомоги керувалась результатами перевірок обґрунтованості видачі листків непрацездатності Управлінням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Київській області, що відповідає чинному законодавству, а також відмовив у задоволенні інших заявлених вимог, пов`язаних із первісними.
Оскаржуваною постановою Київського апеляційного суду від 07 грудня 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, рішення Макарівського районного суду Київської області від 16 вересня 2021 року - без змін.
Суд апеляційної інстанції вказав, що доводи апеляційної скарги не дали підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновком суду щодо їх оцінки. Рішення суду першої інстанції постановлене з дотриманням вимог матеріального і процесуального права.
Короткий зміст та узагальнені доводи касаційної скарги та позиція інших учасників справи
У січні 2023 року ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_3 , звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Макарівського районного суду Київської області від 16 вересня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 07 грудня 2022 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення судів попередніх інстанцій та ухвалити нове рішення про задоволення його позову. Касаційна скарга містить також клопотання про розгляд справи за участю сторін.
 
Підставою касаційного оскарження заявник зазначає пункт 1 частини другої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), а саме, що суд апеляційної інстанції в оскарженому судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку.
 
У своїй касаційній скарзі заявник також зазначає, що в частині застосування судами строків звернення до суду із цим позовом та визнання їх неповажними порушено вимоги статті 234 КЗпП України, оскільки такий строк пропущено                               з поважних причин; суди порушили пункт 4 частини першої статті 40 КЗпП України, оскільки відсутня належна оцінка обґрунтованості дій відповідача в частині незаконного звільнення позивача без дотримання належних процедур, що передбачені статтями 147^1, 148, 149 КЗпП України щодо порядку застосування дисциплінарних стягнень; відмовлячи у задоволенні позовних вимог про визнання протиправними рішень відповідача, прийнятих у формі протоколу від 26 лютого 2018 року № 7 та протоколу від 21 березня 2018 року № 13, суди порушили гарантоване право позивача на соціальну допомогу згідно зі статтею 46 Конституції України та частиною першою статті 19 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування»; при відмові у задоволенні позовних вимог про стягнення моральної шкоди суди порушили вимоги частини першої статті 237-1 КЗпП України.
 
У березні 2023 року до Верховного Суду від Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Київській області надійшов відзив на касаційну скаргу ОСОБА_1 , в якому відповідач, посилаючись на необґрунтованість касаційної скарги, просить залишити касаційну скаргу без задоволення,                            а оскаржувані судові рішення - без змін, оскільки вони є законними.
 
Інші відзиви на касаційну скаргу станом на час розгляду справи Верховним Судом не надходили.

Рух справи у суді касаційної інстанції
 
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18 січня 2023 року касаційна скарга ОСОБА_1 передана на розгляд судді-доповідачу Мартєву С. Ю.
 
Ухвалою Верховного Суду від 30 січня 2023 року відкрито касаційне провадження   у справі, витребувано матеріали справи № 370/2184/18 із Макарівського районного суду Київської області та встановлено учасникам справи строк для подачі відзиву на касаційну скаргу.
 
У лютому 2023 року матеріали справи № 370/2184/18 надійшли до Верховного Суду.
 
Розпорядженням керівника секретаріату Касаційного цивільного суду                         від 24 березня 2023 року № 397/0/226-23 призначено повторний автоматизований розподіл судової справи у зв`язку з обранням судді Мартєва С. Ю. до Великої Палати Верховного Суду.
 
Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Верховного Суду від 24 березня 2023 року касаційну скаргу ОСОБА_1 та матеріали справи № 370/2184/18 передано на розгляд судді-доповідачу Гулейкову І. Ю.
 
Ухвалою Верховного Суду від 17 серпня 2023 року відмовлено у задоволенні клопотання  ОСОБА_1 про розгляд справи за участю сторін та призначено справу до судового розгляду колегією у складі п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
 
Позиція Верховного Суду
 
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
 
Частиною другою статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті,                          є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу. Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
 
Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково з огляду на таке.
 
Фактичні обставини справи, установлені судами попередніх інстанцій
Судами попередніх інстанцій установлено, що відповідно до наказу Управління виконавчої дирекції ФССУ у Київській області від 31 липня 2017 року № 241-к ОСОБА_1 призначено на посаду головного спеціаліста відділу контрольно- ревізійної роботи та аудиту в порядку переведення з 01 серпня 2017 року,                            а наказом від 19 грудня 2017 року № 636-к переведено на посаду головного спеціаліста відділу фінансового контролю та аудиту з 02 січня 2018 року.
У довідці № 116 Київської міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги зазначено про те, що ОСОБА_1 01 лютого 2018 року перебував                                      у приймальному відділенні з 14 год 30 хв до 15 год 00 хв. Оглянутий черговим лікарем-нейрохірургом, встановлений діагноз: забій та садно обличчя лівої половини. Зроблено Rо-гр черепа. Пацієнт відмовився від аналізу крові на вміст алкоголю. Копія огляду чергового лікаря нейрохірурга додається.
Згідно з оглядом чергового лікаря-нейрохірурга від 01 лютого 2018 року              ОСОБА_1 на момент огляду мав скарги на головний біль. Діагноз: забій та садна обличчя лівої половини. Встановлено: адекватний. Вербальний контакт повний. Фотореакція жива. Обличчя симетричне. Ковтання норма. Чутливість збережена. Рухи збережені. Проби Ромберга - стійкий. Було проведено Rо-гр черепа - без кістково-травматичних змін. Без патології. Кров на алкоголь не бажав здати.
У період з 02 лютого 2018 року до 21 березня 2018 року позивач був тимчасово непрацездатний відповідно до листків непрацездатності, виданих різними медичними установами.
Відповідно до довідки від 02 лютого 2018 року № 274, виданої Київською міською лікарнею № 12, ОСОБА_1 звертався до приймального відділення щелепно- лицевої хірургії № 1 02 лютого 2018 року, встановлений діагноз: скол коронки       26 зуба, забій 41 зуба, садно лівої щоки. Проведений огляд та обробка саден. Рекомендовано: рідка дієта два тижні; консультація терапевта стоматолога.                  У графі «Потребує звільнення від заняття працею (навчання) на ___ діб, з ___ по ___» запис відсутній.
Згідно з листком непрацездатності серії АДІ № 125492, виданим ТОВ «Медичний центр «Добробут», розташованим за адресою: вул. М. Мишина, 3, м. Київ, відкритим 02 лютого 2018 року на ім`я ОСОБА_1 , причина непрацездатності: нещасний випадок на виробництві та його наслідки. Режим лікування визначений амбулаторний. Далі в листку непрацездатності вказаний діагноз: травма, але травма чого саме - неможливо прочитати через проставлені печатки. Далі                       в листку непрацездатності зазначено про те, що до роботи потрібно стати                       20 лютого 2018 року.
З акта проведення розслідування нещасного випадку від 23 лютого 2018 року, що стався 01 лютого 2018 року о 13 год 34 хв в Управлінні виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Київській області, випливає, що наказом                     від 02 лютого 2018 року № 50 Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Київській області утворена комісія для проведення розслідування нещасного випадку. Комісія з розслідування нещасного випадку з`ясувала, що конфлікт між ОСОБА_2 і ОСОБА_1 виник на ґрунті звинувачень останнього у несанкціонованому (без відома ОСОБА_2 ) доступі до його персонального комп`ютера і встановлення програмного забезпечення для віддаленого стеження за його діями. Комісія дійшла висновку, що нещасний випадок з головним спеціалістом відділу фінансового контролю та аудиту Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Київській області ОСОБА_1 не визнано таким, що пов`язаний з виробництвом, оскільки він не підпадає під обставини, за яких нещасний випадок визнається таким, що пов`язаний з виробництвом згідно з пунктом 15 Порядку проведення розслідування та ведення обліку випадків, захворювань і аварій на виробництві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2011 року № 1232. Нещасний випадок стався під час перебування потерпілого на території підприємства протягом перерви для відпочинку та харчування, яка встановлена згідно з правилами внутрішнього трудового розпорядку (в неробочий час); настання нещасного випадку не пов`язане з впливом небезпечних чи шкідливих виробничих факторів, що підтверджено медичним висновком. Згідно                                  з поясненнями потерпілого і свідків, заподіяння тілесних ушкоджень сталося під час з`ясування стосунків невиробничого характеру. За таким нещасним випадком акт за формою Н-1 не складається.
12 лютого 2018 року заступник начальника управління Рева П. звертався до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у м. Києві щодо перевірки обґрунтованості видачі та продовження позивачу листків непрацездатності.
26 лютого 2018 року щодо цього питання надано відповідь про те, що л/н серії АДІ № 125492 з 02 лютого 2018 року до 19 лютого 2018 року на період з 02 лютого 2018 року до 10 лютого 2018 року виданий обґрунтовано, а на період з 11 лютого 2018 року до 19 лютого 2018 року - продовжений необґрунтовано в порушення пункту 1.7 Інструкції про порядок видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян від 13 листопада 2001 року № 455. Вказане підтверджується довідкою про результати такої перевірки.
З листка непрацездатності серії АДІ № 896255, виданого КЗ «Макарівський центр первинної медико-санітарної допомоги», відкритого 20 лютого 2018 року на ім`я ОСОБА_1 , не видно ані первинний, ані остаточний діагноз. У розділі причина непрацездатності зазначено загальне захворювання. Режим лікування - амбулаторний. Стати до роботи - 10 березня 2018 року.
Згідно із записом № 8 трудової книжки серії НОМЕР_1 , виданої на ім`я   ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , позивача звільнено 26 лютого 2018 року за прогули відповідно до пункту 4 частини першої статті 40 КЗпП України на підставі наказу від 26 лютого 2018 року № 81-к, в якому зазначено: звільнити                  ОСОБА_1 з посади головного спеціаліста відділу фінансового контролю та аудиту Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України                 у Київській області 26 лютого 2018 року за прогули, скоєні з 20 лютого 2018 року до 26 лютого 2018 року, відповідно до пункту 4 частини першої статті 40 КЗпП України.
Відповідно до листа-повідомлення від 26 лютого 2018 року № 07/478 за підписом заступника начальника Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Київській області - начальника юридичного відділу Реви П. на ім`я ОСОБА_1 , позивача повідомлено про необхідність отримати трудову книжку у зв`язку з розірванням 26 лютого 2018 року з ним трудового договору відповідно до пункту 4 частини першої статті 40 КЗпП України. Повідомлено про необхідність прибути до відділу по роботі з персоналом Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Київській області або надати згоду на відправлення трудової книжки поштою.
Відповідно до протоколу засідання комісії із соціального страхування Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Київській області               від 26 лютого 2018 року № 7 прийнято рішення про призначення допомоги по тимчасовій непрацездатності ОСОБА_1 за листком непрацездатності АДІ № 125492, причина непрацездатності зазначена за номером 5 - невиробнича травма; період непрацездатності - з 02 лютого 2018 року до 10 лютого 2018 року. Кількість днів, що підлягають оплаті, - 8 днів, у тому числі за рахунок коштів Фонду - 4. Також прийнято рішення про відмову в призначенні допомоги ОСОБА_1 за листком непрацездатності АДІ № 125492 за період непрацездатності                               з 02 лютого 2018 року до 19 лютого 2018 року, що становить 9 днів, що не підлягають оплаті. Причина відмови в призначенні допомоги - необґрунтоване продовження листка непрацездатності (лист Управління виконавчої дирекції Фонду у м. Києві від 26 лютого 2018 року № 1073-8.4). 
06 березня 2018 року позивач отримав від відповідача лист від 26 лютого                   2018 року № 07/478 про необхідність отримання трудової книжки у зв`язку                        з розірванням 26 лютого 2018 року трудового договору відповідно до пункту                   4 частини першої статті 40 КЗпП України.
З листка непрацездатності серії АДІ № 896962, виданого КЗ «Макарівський центр первинної медико-санітарної допомоги», відкритого 12 березня 2018 року на ім`я ОСОБА_1 , не видно ні первинний, ні остаточний діагноз. У розділі причина непрацездатності вказане загальне захворювання. Режим лікування - амбулаторний. Стати до роботи - 22 березня 2018 року.
16 березня 2018 року в. о. начальника Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у м. Києві Ревою П. видано наказ про проведення перевірки лікарняного закладу, на що видано відповідну довідку, відповідно до якої листок непрацездатності серії АДІ № 896255 на ім`я ОСОБА_1 з 20 лютого 2018 року до 09 березня 2018 року у Бишівській МАЗПСМ виданий необґрунтовано, з порушенням порядку видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян у порушення вимог підпунктів 5.1.4, 5.1.5, 5.1.11 Положення № 189, пункту 1.7 Інструкції № 455 та з недоліками у оформленні.
Згідно з протоколом № 13 засідання комісії із соціального страхування Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Київській області            від 21 березня 2018 року, відмовлено в призначенні допомоги ОСОБА_1 за листком непрацездатності АДІ № 896255 за період непрацездатності з 20 лютого 2018 року до 09 березня 2018 року, що становить кількість днів - 18. Причина відмови в призначенні допомоги - необґрунтована видача та порушення                         в оформленні листка непрацездатності.
Позивач 22 березня 2018 року отримав трудову книжку, ознайомився з наказом про звільнення.
У листі-відповіді від 27 квітня 2018 року № 11-14/Ф-579з-938 Виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Київській області на ім`я ОСОБА_1 , вказано, що була розглянута скарга позивача від 03 квітня 2018 року за                 вх. № Ф-579, також зазначено, що з метою неупередженого та об`єктивного розгляду скарги в Управлінні виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Київській області витребувана інформація щодо порушених у скарзі питань. За результатами перевірок листки непрацездатності серії АДІ № 125492 за період з 02 лютого 2018 року до 10 лютого 2018 року, серії АДІ № 896255 за період з 20 лютого 2018 року до 09 березня 2018 року визнано виданими необґрунтовано. Комісія з соціального страхування при прийнятті своїх рішень при призначенні допомоги по тимчасовій непрацездатності та про відмову у видачі такої допомоги керувалась результатами перевірок обґрунтованості видачі листків непрацездатності Управлінням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Київській області, що відповідає чинному законодавству.
Згідно з листом-відповіддю Головного управління Держпраці у Київській області від 11 травня 2018 року № 44/2-Ф-1489-211 на ім`я ОСОБА_1 на звернення щодо можливого порушення законодавства про працю зі сторони посадових осіб Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Київській області повідомлено про те, що порушене у зверненні питання має ознаки трудового спору, який в порядку статей 221, 232 КЗпП України підлягає безпосередньому розгляду у суді.
У листі-відповіді від 26 червня 2018 року № 06/1340 Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Київській області з доданими до нього документів на ім`я адвоката Драпака Д. А. на його адвокатський запит                        від 05 червня 2018 року зазначено, що листок непрацездатності серії АДІ № 896962, виданий КЗ «Макарівський центр первинної медико-санітарної допомоги Київської області» з 12 березня 2018 року до 21 березня 2018 року, комісією соціального страхування Управління не розглядався у зв`язку з тим, що                ОСОБА_1 із 26 лютого 2018 року не перебував у трудових відносинах                   з Управлінням.
Як вказав сам позивач у позовній заяві та що не заперечив відповідач, станом на 26 березня 2018 року йому виплачена лише частина допомоги у зв`язку                          з тимчасовою втратою працездатності за період з 02 лютого 2018 року до                     10 лютого 2018 року за листком непрацездатності серії АДІ № 125492 -                  3 422,46 грн: 01 березня 2018 року він отримав за 4 дні тимчасової непрацездатності 1 711,23 грн за рахунок коштів роботодавця, 16 березня                     2018 року - за 4 дні за рахунок коштів Фонду 1 711,23 грн.
Виплата іншої частини допомоги по тимчасовій втраті працездатності за період                 з 20 лютого 2018 року до 09 березня 2018 року за листком непрацездатності серії АДІ № 896255, а також за період із 12 березня 2018 року до 21 березня 2018 року за листком непрацездатності серії АДІ № 896962 - відповідачем не здійснювалася. Причина відмови у призначенні допомоги - необґрунтована видача та порушення                            в оформленні листків непрацездатності.
Із позовом до суду позивач звернувся 30 липня 2018 року.
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Розглянувши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального і процесуального права в межах доводів та вимог касаційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів Верховного Суду вважає, що оскаржувані судові рішення не відповідають зазначеним вимогам цивільного процесуального законодавства України, виходячи із такого.
Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадку прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин.
Прогул - це відсутність працівника на роботі без поважних причин більше трьох годин (безперервно або в цілому). Для звільнення працівника на такій підставі власник або уповноважений ним орган повинен мати докази, що підтверджують відсутність працівника на робочому місці більше трьох годин протягом робочого дня.
Для встановлення факту прогулу, тобто факту відсутності особи на робочому місці більше трьох годин протягом робочого дня без поважних причин, суду необхідно з`ясувати поважність причини такої відсутності.
Поважними причинами визнаються такі причини, що виключають вину працівника.
При розгляді позовів про поновлення на роботі осіб, звільнених за пунктом 4 частини першої статті 40 КЗпП України, суди повинні виходити з того, що передбаченим цією нормою закону прогулом визнається відсутність працівника на роботі як протягом усього робочого дня, так і більше трьох годин безперервно або сумарно протягом робочого дня без поважних причин (наприклад, самовільне використання без погодження з власником або уповноваженим ним органом днів відгулів, чергової відпустки, залишення роботи до закінчення строку трудового договору чи строку, який працівник зобов`язаний пропрацювати за призначенням після закінчення вищого чи середнього спеціального учбового закладу).
Визначальним фактором для вирішення питання про законність звільнення позивача з роботи за пунктом 4 частини першої статті 40 КЗпП України                            є з`ясування поважності причин його відсутності на роботі.
Вичерпного переліку поважних причин відсутності на роботі у трудовому законодавстві України не існує, тому в кожному окремому випадку оцінка поважності причини відсутності на роботі дається виходячи з конкретних обставин.
Відповідно до сталої судової практики причину відсутності працівника на роботі можна вважати поважною, якщо явці на роботу перешкоджали істотні обставини, які не можуть бути усунуті самим працівником, зокрема: пожежа, повінь (інші стихійні лиха); аварії або простій на транспорті; виконання громадянського обов`язку (надання допомоги особам, потерпілим від нещасного випадку, порятунок державного або приватного майна при пожежі, стихійному лиху); догляд за захворілим зненацька членом родини; відсутність на роботі з дозволу безпосереднього керівника; відсутність за станом здоров`я.
Вирішуючи питання про поважність причин відсутності на роботі працівника, звільненого за пунктом 4 частини першої статті 40 КЗпП України, суд повинен виходити з конкретних обставин і враховувати всі надані сторонами докази.
Судами установлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 звільнений з посади спеціаліста відділу фінансового контролю та аудиту Управління виконавчої дирекції ФССУ у Київській області 26 лютого 2018 року за прогули, скоєні з 20 лютого 2018 року до 26 лютого 2018 року, згідно з пунктом 4 частини першої статті 40 КЗпП України (а. с. 13 т. 1).
Позивач заперечував наявність прогулів, пояснюючи свою відсутність у відповідні робочі дні тимчасовою втратою працездатності у період з 02 лютого 2018 року до 19 лютого 2018 року, а також з 20 лютого 2018 року до 21 березня 2018 року, надавши на підтвердження (1) листок непрацездатності серії АДІ № 125492, виданий в лікувально-діагностичному центрі «Добробут», період лікування:                      з 02 лютого 2018 року до 19 лютого 2018 року; (2) листок непрацездатності серії АДІ № 896255, виданий КЗ «Макарівський центр первинної медико-санітарної допомоги», період лікування: з 20 лютого 2018 року до 09 березня 2018 року;                 (3) листок непрацездатності серії АДІ № 896962, виданий КЗ «Макарівський центр первинної медико-санітарної допомоги», період лікування: з 12 березня 2018 року до 21 березня 2018 року.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).
Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Частиною першою статті 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).
У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Суди попередніх інстанцій дійшли висновку про відмову у задоволенні позову, посилаючись на те, що відповідач при звільненні позивача діяв відповідно до чинного законодавства, порушень зі сторони відповідача судом не встановлено, належних доказів порушень трудових прав позивача матеріали справи не містять. Суди дійшли висновку, що відповідач перед тим як прийняти відповідні рішення, які випливають з трудових відносин, що виникли між позивачем та відповідачем, провів ретельну перевірку подій, які мали місце, починаючи із 01 лютого 2018 року і до звільнення позивача з роботи 26 лютого 2018 року, та прийняв правомірне рішення про його звільнення.
Суди погодилися із відповідачем, який заперечував незаконність звільнення                    в період тимчасової втрати працездатності працівника та заборгованість роботодавця з виплати ОСОБА_1 допомоги по тимчасовій втраті працездатності разом з іншими вимогами щодо стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, пояснюючи це тим, що надані позивачем листки непрацездатності видано/продовжено необґрунтовано.
Згідно з матеріалами справи Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Київській області зверталося до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у м. Києві щодо перевірки обґрунтованості видачі листка непрацездатності серії АДІ № 125492, виданого на ім`я ОСОБА_1 (а. с. 215 т. 1).
За результатами перевірки встановлено, що листок непрацездатності серії АДІ № 125492, виданий на ім`я ОСОБА_1 , на період з 02 лютого 2018 року до           10 лютого 2018 року виданий обґрунтовано, а з 11 лютого 2018 року до 19 лютого 2018 року - продовжений необґрунтовано (а. с. 216 т. 1).
Водночас у довідці про результати перевірки обґрунтованості видачі листка непрацездатності серії АДІ № 125492, з 02 лютого 2018 року до 19 лютого             2018 року ТОВ «Медичний центр «Добробут-Поліклініка» на ім`я ОСОБА_1 (а. с. 217-219 т. 1), проведеної 23 лютого 2018 року заступником начальника відділу фінансового контролю та аудиту Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у м. Києві Криничко Ю. Е., зазначено такі порушення та недоліки цього листка непрацездатності:
«1. Стан хворого від 10.02.18 не потребував продовження тимчасової непрацездатності - порушення п.п. 5.1.5. Положення про експертизу тимчасової непрацездатності (наказ МОЗ України від 09.04.2008 № 189) (далі - Наказ № 189) та п. 1.7. Інструкції № 455.
2. Експертиза тимчасової непрацездатності на ІІ рівні проводилася формально - порушення п.5.2.8. Наказу № 189.
3. Підстави для проведення повторного КТ дослідження від 06.02.2018 відсутні.
4. Не проведені пацієнтом та не проконтрольовані проведення ЗАК, ЗАС, лікуючим лікарем та зав. відділенням хоча і були призначені від 02.02.18».
У свою чергу на підставі наказу Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Київській області від 16 березня 2018 року № 111 (а. с. 221  т. 1) проведено 20 березня 2018 року перевірку обґрунтованості видачі та правильності оформлення листка непрацездатності серії АДІ № 896255, виданого                              КЗ «Макарівський центр первинної медико-санітарної допомоги», за результатами якої встановлено, що зазначений листок непрацездатності на ім`я ОСОБА_1          з 20 лютого 2018 року до 09 березня 2018 року виданий необґрунтовано (довідка: а. с. 222-224 т. 1).
Водночас у довідці про результати перевірки обґрунтованості видачі (продовження) та правильності оформлення листка непрацездатності серії АДІ № 896255 на ім`я ОСОБА_1 у КЗ «Макарівський центр первинної медико-санітарної допомоги» перераховані такі недоліки цього листка непрацездатності:
«1. Листок непрацездатності серії АДІ № 896255 оформлений з наступними порушеннями:
- в графі «Місце роботи (назва і місцезнаходження підприємства)» невірно зазначена назва установи, що є порушенням вимог п. 3.1. Інструкції про порядок заповнення листка непрацездатності, затвердженої наказом МОЗ України                     від 03.11.2004 № 532/274/136/-ос/1406 (далі - Інструкція № 532);
- в графі «Видачу листка непрацездатності дозволяю» наявний підпис завідувача Бишівської АЗПСМ, який засвідчений печаткою Бишівської АЗПСМ «для листків непрацездатності», що є порушенням вимог п. 3.8. Інструкції № 532.
2. ЛН серії АДІ № 896255 виданий лікарем одноосібно на наступний день після закриття попереднього ЛН (закритого з позначкою «Працездатний»), що є порушенням вимог п. 5.1.11. Положення про експертизу тимчасової непрацездатності, затвердженого наказом МОЗ України від 09.04.2008 № 189 (далі - Положення № 189).
3. Записи лікаря недостатньо інформативні, не містять повної інформації щодо анамнезу захворювання, даних об`єктивного обстеження дихальної системи (не вказані частота дихальних рухів, результати пальпаторного, перкуторного дослідження), серцево-судинної системи (показники частоти серцевих скорочень), що є порушенням вимог п. 5.1.4., 5.1.5. Положення № 189. Діагноз: гостра правобічна негоспітальна пневмонія не підтверджений лабораторними дослідженнями та даними рентгенологічного обстеження (на зображенні цифрової флюорографії від 28.02.2018 в одній проекції відсутні ознаки вогнищевої інфільтрації легеневої тканими) - порушення вимог наказу МОЗ України                        від 19.03.2007 № 128 «Про затвердження клінічних протоколів надання медичної допомоги за спеціальністю «Пульмонологія», уніфікованого протоколу надання медичної допомоги дорослим хворим на негоспітальну пневмонію, п. 1.7. Інструкції про порядок видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян, затвердженої наказом МОЗ України від 13.11.2001 № 455 (далі - Інструкція № 455)».
На підставі результатів перевірки обґрунтованості видачі листка непрацездатності № 125492 комісією із соціального страхування Управління складений оскаржуваний протокол засідання від 26 лютого 2018 року № 7, відповідно до якого прийнято рішення про призначення позивачу допомоги по тимчасовій непрацездатності за 8 календарних днів (з 02 лютого 2018 року до 10 лютого              2018 року) та відмову в призначенні допомоги по тимчасовій непрацездатності за 9 календарних днів (з 11 лютого 2018 року до 19 лютого 2018 року) (а. с. 175-176  т. 1).
Також на підставі результатів перевірки обґрунтованості видачі листка непрацездатності № 896255 комісією із соціального страхування Управління складений оскаржуваний протокол засідання від 21 березня 2018 року № 13, відповідно до якого прийнято рішення про відмову позивачу в призначенні допомоги по тимчасовій непрацездатності за 18 календарних днів (з 20 лютого 2018 року до 09 березня 2018 року) (а. с. 177 т. 1).
Листок непрацездатності серії АДІ № 896962, виданий КЗ «Макарівський центр первинної медико-санітарної допомоги Київської області» з 12 березня 2018 року до 21 березня 2018 року, комісією соціального страхування Управління не розглядався у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 з 26 лютого 2018 року не перебував у трудових відносинах з Управлінням виконавчої дирекціїФССУ у Київській області (а. с. 57 т. 1).
Разом з тим результати перевірки листків непрацездатності № 125492 та № 896255 свідчать про те, що порушення, виявлені щодо їх оформлення, здійснені працівниками установ закладу охорони здоров`я, що їх видали/продовжили, а не самим позивачем, вини ОСОБА_1 у цьому немає. Листки непрацездатності                           є чинними, вони не визнавалися недійсними, тобто є такими, що породжують відповідні правові наслідки.
Відповідно до частини третьої статті 40 КЗпП України не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності (крім звільнення за пунктом 5 цієї статті), а також              у період перебування працівника у відпустці.
Зважаючи на існування відповідних листків непрацездатності, позивач був відсутній на роботі з 20 лютого 2018 року до 26 лютого 2018 року у зв`язку                         з тимчасовою непрацездатністю (лікуванням), тому його звільнення 26 лютого 2018 року через прогули у ці дні є порушенням його права на працю, що підлягає захисту.
Отже, позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими, проте у їх задоволенні необхідно відмовити з огляду на таке.
Статтею 233 КЗпП України (у редакції, чинній на час дії спірних правовідносин) передбачено строки звернення до суду за вирішенням трудових справ, а саме місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.
За змістом наведеної норми права та статті 234 КЗпП України цей строк може бути поновлено у разі порушення трудових прав працівника.
Отже, перш ніж застосовувати строк звернення до суду суд має встановити, чи порушено трудові права позивача. Якщо вони не порушені, то суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості (аналогічний висновок викладений                      у постанові Верховного Суду від 16 січня 2018 року у справі № 235/1954/16-ц, провадження № 61-423св17).
Суди установили, що позивач 22 березня 2018 року отримав трудову книжку, ознайомився з наказом про звільнення, а з позовом звернувся 30 липня 2018 року, тобто з пропуском установленого статтею 233 КЗпП України строку.
Оскільки відповідач порушив норми КЗпП України при звільненні позивача, до спірних правовідносин підлягають застосуванню положення про пропуск позивачем строку звернення до суду із цим позовом, і на цій підставі у задоволенні позову ОСОБА_1 має бути відмовлено.
Суд не може прийняти до уваги посилання позивача на те, що поважними причинами пропуску строку є намагання в позасудовому порядку з`ясувати обставини звільнення для того, щоб звернутись до суду виключно з обґрунтованим позовом.
Звернення із скаргами, витребування інформації, вимоги проведення перевірок могли мати місце і після пред`явлення позову і ніяким чином не переривають, не зупиняють строки звернення до суду із цим позовом. 
Із зазначених підстав заява представника позивача про поновлення строку на звернення до суду в порядку статті 234 КЗпП України (а. с. 68-69 т. 1) не підлягає задоволенню.
Висновки Верховного Суду за результатами розгляду касаційної скарги
За змістом статті 412 ЦПК України суд скасовує судове рішення повністю або частково і ухвалює нове рішення у відповідній частині або змінює його, якщо таке судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 400 цього Кодексу межах, ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права або порушенням норм процесуального права.
Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення лише за умови, якщо це порушення призвело до ухвалення незаконного рішення.
Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.
Перевіривши правильність застосування судами норм матеріального і процесуального права, Верховний Суд вважає за необхідне касаційну скаргу задовольнити частково, оскаржувані судові рішення скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову із наведених у цій постанові мотивів.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 зазначеної Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи            (§ 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України», заява № 63566/00).
Розподіл судових витрат
Статтею 416 ЦПК України передбачено, що постанова суду касаційної інстанції складається, в тому числі із розподілу судових витрат.
Відповідно до частин першої-другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (частина тринадцята статті 141 ЦПК України).
Оскільки у задоволенні позову відмовлено, то судові витрати заявника залишаються за ним та відшкодуванню не підлягають.
Керуючись статтями 400, 402, 409, 412, 416 ЦПК України, Верховний Суд                     у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу  ОСОБА_1 задовольнити частково.
 
Рішення Макарівського районного суду Київської області від 16 вересня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 07 грудня 2022 року скасувати та ухвалити нове рішення.
 
У задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Київській області про визнання протиправними дій (бездіяльності) роботодавця, виплату допомоги по тимчасовій втраті працездатності, поновлення на роботі та виплату заробітку за час вимушеного прогулу відмовити.
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття,                 є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий | О. В. Ступак
Судді: | І. Ю. Гулейков
| А. С. Олійник
| С. О. Погрібний
| В. В. Яремко