Постанова
Іменем України
15 серпня 2023 року
м. Київ
 
справа № 513/730/21
 
провадження № 61-8320св23
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: 
Білоконь О. В. (суддя-доповідач), Осіяна О. М., Сакари Н. Ю.,
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 , який діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 ,
відповідач - приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Юнівес»,
треті особи: товариство з додатковою відповідальністю «Ренійське автотранспортне підприємство 15140», ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 , який діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 , від імені якого діє адвокат Ільків Микола Миколайович, на рішення Саратського районного суду Одеської області від 14 грудня 2022 року у складі судді Рязанової К. Ю. та постанову Одеського апеляційного суду 
від 29 березня 2023 року у складі колегії суддів: Орловської Н. В., 
Бездрабко В. О., Пузанової Л. В.,
 
ВСТАНОВИВ:
 
Короткий зміст позовних вимог
 
У серпні 2021 року ОСОБА_1 , який діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 , звернувся до суду із позовом до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Юнівес» (далі - ПрАТ «СК «Юнівес», страхова компанія) про відшкодування шкоди та стягнення страхового відшкодування. 
 
Позовну заяву мотивовано тим, що 15 жовтня 2017 року у с. Миколаївка-Новоросійська Саратського району Одеської області мала місце дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП), під час якої автобус марки Mersedes-Benz, під керуванням водія ОСОБА_7 здійснив наїзд на пішохода 
ОСОБА_8 , яка від отриманих травм померла на місці пригоди. Відповідальність водія транспортного засобу - автомобіля марки Mersedes-Benz застрахована у ПрАТ «СК «Юнівес».
ОСОБА_8 є матір`ю спільної із позивачем дитини ОСОБА_2 
27 грудня 2017 року на адресу відповідача було направлено заяву про виплату страхового відшкодування ОСОБА_1 , який діє в інтересах сина 
ОСОБА_2 , на відшкодування моральної шкоди та відшкодування на утримання.
Листом від 03 травня 2018 року ПрАТ «СК «Юнівес» повідомлено про те, що рішення про виплату страхового відшкодування буде прийнято після отримання відповідачем відповідного рішення у кримінальній справі за фактом ДТП, вказавши, що страховик зупиняє розгляд справи до отримання вироку у кримінальній справі, який вступив в законну силу.
З рішенням страховика про відмову у виплаті страхового відшкодування через зупинення строків розгляду справи і прийняття рішення про виплату страхового відшкодування позивач не погоджувався, вважав його безпідставним, оскільки внаслідок ДТП загинула третя особа-пішохід, цивільно-правова відповідальність водія забезпеченого транспортного засобу в силу вимог статей 1166, 1187 ЦК України настає незалежно від вини.
Крім того, з моменту отримання страховою компанією заяви про виплату страхового відшкодування минуло більше 90 днів, а потерпілі так і не отримали належного страхового відшкодування, що є підставою для стягнення з відповідача пені із розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, а також трьох процентів річних і інфляційних втрат.
З огляду на викладене позивач, діючи в інтересах неповнолітнього 
ОСОБА_2 , просив суд стягнути на його користь з ПрАТ «СК «Юнівес» страхове відшкодування моральної шкоди у розмірі 38 400 грн, відшкодування на утримання в розмірі 115 200 грн, пеню у розмірі 129 209,87 грн, три відсотки річних у розмірі 15 228,46 грн, інфляційні втрати у розмірі 35 620,52 грн.

 
 
Короткий зміст оскаржуваних судових рішень
 
Рішенням Саратського районного суду Одеської області від 14 грудня               2022 року, залишеним без змін постановою Одеського апеляційного суду          від 29 березня 2023 року, позов  ОСОБА_1 , який діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 , задоволено частково. Стягнуто з ПрАТ 
«СК «Юнівес»на користь ОСОБА_1 , який діє в інтересах неповнолітнього 
ОСОБА_2 , страхове відшкодування моральної шкоди у розмірі 38 400,00 грн, відшкодування на утримання у розмірі 115 200,00 грн. Стягнуто з 
ПрАТ «СК «Юнівес»на користь ОСОБА_1 судові витрати у зв`язку із розглядом справи на професійну правничу допомогу у розмірі 7 000,00 грн. Стягнуто з ПрАТ «СК «Юнівес»на користь держави судовий збір у розмірі 1 536,00 грн.                     В задоволенні решти позову відмовлено.
 
Судові рішення мотивовані тим, що ДТП є страховим випадком і заподіяна малолітньому ОСОБА_2 , як сину загиблої, моральна шкода підлягає відшкодуванню на користь позивача ОСОБА_1 , як законного представника, і обов`язок відшкодувати вказану шкоду покладається на страховика. Оскільки єдиною особою, яка заявила свої вимоги на отримання страхового відшкодування, є позивач, який діє в інтересах свого неповнолітнього сина ОСОБА_2 , тому суд дійшов висновку про наявність у останнього права на отримання відшкодування моральної шкоди в розмірі 12 мінімальних розмірів заробітної плати, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, що становить 38 400 грн.
Крім того, оскільки малолітній ОСОБА_2 перебував на утриманні своєї матері ОСОБА_8 , то суд дійшов висновку про наявність у нього права на розмір страхового відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, в сумі 115 200 грн, яка підлягає стягненню з відповідача.
Щодо вимог позивача про стягнення пені з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, три відсотка річних та інфляційних витрат, то суди дійшли висновку про відсутність підстав для їх задоволення, оскільки на момент звернення позивача до суду з позовом у 
ПАТ «СК «Юнівес» не виникло боргових зобов`язань, що виключає можливість застосування цивільно-правової відповідальності, передбаченої пунктом 36.5 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та частиною другою статті 625 ЦК України.
 
Короткий зміст вимог касаційної скарги та її доводи
 
До Верховного Суду 30 травня 2023 року  ОСОБА_1 , який діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 , подав касаційну скаргу на вказані судові рішення, у якій просив їх скасувати в частині відмови у стягненні пені, трьох відсотків річних та інфляційних втрат та ухвалити нове в цій частині про задоволення позову, в решті рішення суду залишити без змін.
 
Касаційну скаргу мотивовано тим, що згідно з положенням пункту 36.2 статті 
36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» з 91 дня після звернення з необхідними документами про виплату страхового відшкодування у страховика виникає прострочення виконання грошового зобов`язання. Оскільки заява про виплату страхового відшкодування була своєчасно подана позивачем та відповідала вимогам закону, проте відповідач протягом 90 днів не здійснив виплати такого відшкодування, тому позивач вважає наявними підстави для стягнення з ПрАТ «СК «Юнівес» пені, інфляційних втрат та трьох відсотків річних.
 
Рух касаційної скарги в суді касаційної інстанції
 
Ухвалою Верховного Суду від 22 червня 2023 року відкрито касаційне провадження у справі.
 
Відзив на касаційну скаргу
 
У липні 2023 року від ПрАТ «СК «Юнівес» надійшов відзив на касаційну скаргу, в якому відповідач посилається на необґрунтованість доводів скарги та законність ухвалених у справі судових рішень у оскаржуваній частині. 
 
Фактичні обставини справи, встановлені судами 
 
ОСОБА_8 була матір`ю спільної із позивачем дитини ОСОБА_2 , 
ІНФОРМАЦІЯ_1 .
 
15 жовтня 2017 року у с. Миколаївка-Новоросійська Саратського району Одеської області мала місце ДТП, під час якої автобус марки Mersedes-Benz, під керуванням водія ОСОБА_7 здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_8 , яка від отриманих травм померла на місці пригоди. 
 
Відповідальність водія транспортного засобу - автомобіля марки Mersedes-Benz застрахована у ПрАТ «СК «Юнівес».
 
За фактом вказаної ДТП 15 жовтня 2017 року відносно ОСОБА_7 зареєстровано кримінальне провадження №12017160000000840 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 
286 КК України.
 
Також, за фактом вказаної ДТП 15 жовтня 2017 року відносно ОСОБА_9 зареєстровано кримінальне провадження № 12018160000000611 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого статтею 287 КК України.
 
На момент ухвалення рішення судом першої інстанції, рішення у даних кримінальних провадженнях (у формі вироку, ухвали суду чи постанови слідчого про закриття кримінального провадження) не прийнято, судовий розгляд тривав, доказів протилежного суду не надано.
 
Листом від 03 травня 2018 року ПрАТ «СК «Юнівес» на заяву позивача про виплату страхового відшкодування повідомила, що ДТП розглядається в кримінальній справі, яка знаходиться на стадії досудового розслідування. Відповідно до пункту 36.3 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», якщо дорожньо-транспортна пригода розглядається в цивільній, господарській або кримінальній справі, перебіг строку на прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування припиняється до дати, коли страховику стало відомо про набрання рішенням у такій справі законної сили. Рішення про здійснення страхового відшкодування або про відмову у здійсненні страхового відшкодування буде прийнято страховиком у строки визначені законом. 
 
Позиція Верховного Суду
 
Оскільки судові рішення оскаржуються лише в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення пені, трьох процентів річних та інфляційних втрат, то відповідно до статті 400 ЦПК України їх законність в іншій частині колегією суддів не перевіряється.
 
Касаційна скарга задоволенню не підлягає.
 
За статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
 
У частині третій статті 510 ЦК України визначено, що якщо кожна із сторін у зобов`язанні має одночасно і права, і обов`язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов`язана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї.
 
Отже, грошовим необхідно вважати зобов`язання, що складається, зокрема, з правовідношення, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій відповідає кореспондуючий обов`язок боржника сплатити кошти на користь кредитора.
 
Саме до таких грошових зобов`язань належить укладений договір про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, оскільки він установлює ціну договору страхову суму.
 
З огляду на юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобов`язань на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України як спеціального виду цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання.
 
Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду України від 07 червня 2017 року у справі № 6-282цс17 та Великої Палати Верховного Суду від 11 квітня 2018 року у справі № 758/1303/15-ц (провадження № 14-68цс18).
 
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10 квітня 2018 року у справі № 910/10156/17 (провадження № 12-14гс18) зазначила, що приписи статті 625 ЦК України поширюються на всі види грошових зобов`язань, та погодилася з висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові від 01 червня 2016 року у справі № 3-295гс16, за змістом яких грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, але й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством, зокрема, і з факту завдання шкоди особі.
 
При безпідставній відмові у виплаті страхового відшкодування, крім наслідків, передбачених договором, страховик, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу страхувальника зобов`язаний сплатити йому суму страхової виплати з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (стаття 526, частина друга статті 625 ЦК України).
 
Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті, та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні майнових витрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання.
 
Згідно із статтею 992 ЦК України у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов`язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом.
 
Відповідно до пункту 36.5 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.
 
За правилами частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
 
Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Прострочення боржника не настає, якщо зобов`язання не може бути виконане внаслідок прострочення кредитора.
 
За частиною першою статті 613 ЦК України кредитор вважається таким, що прострочив, якщо він відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають із суті зобов`язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов`язку.
 
Тобто відповідальність страховика, передбачена пунктом 36.5 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та частиною другою статті 625 ЦК України, настає виключно у випадку, якщо невиконання грошового зобов`язання відбулося з його вини як боржника у даних правовідносинах.
 
Пунктом 36.2 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено підставу припинення здійснення страхового відшкодування у разі, якщо ДТП розглядається в цивільній, господарській або кримінальній справі, та не передбачено можливості відмови у стягненні страхового відшкодування у справі, яка вже розглядається судом в порядку цивільного судочинства, за наслідками такого розгляду.
 
У справі, яка переглядається, встановлено, що листом від 03 травня 
2018 року ПрАТ «СК «Юнівес» повідомило позивача про припинення перебігу строку для прийняття страховиком рішення щодо виплати позивачу страхового відшкодування до дати набрання рішенням у кримінальній справі законної сили та повідомлення про даний факт страховика, як це передбачено абзацом 4 пункту 36.2 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».
 
Таким чином, у діях страховика відсутня вина у простроченні виплати страхового відшкодування, що передбачає можливість застосування штрафних санкцій, оскільки відповідно до абзацу 4 пункту 36.2 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик скористався своїм правом, передбаченим законом, для припинення перебігу строку для прийняття рішення щодо виплати страхового відшкодування, а тому такий строк розпочався з моменту набрання законної сили рішенням суду першої інстанції, ухваленим у цій справі, в частині стягнення з відповідача на користь позивача страхового відшкодування.
 
Відомості щодо результату розгляду кримінальної справи за фактом ДТП у матеріалах справи відсутні, проте питання про виплату позивачеві ОСОБА_1 , як законному представнику неповнолітнього ОСОБА_2 , страхового відшкодування та визначення його розміру було прийнято на підставі рішення Саратського районного суду Одеської області від 14 грудня 
2022 року, ухваленого в цій справі. Зокрема вказаним рішенням суду з 
ПрАТ «СК «Юнівес» на користь ОСОБА_1 , діючого в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 , стягнуто 38 400 грн моральної шкоди 115 200,00 грн відшкодування на утримання, а всього 153 600,00 грн.
Тобто, саме з моменту набрання законної сили рішенням суду першої інстанції про стягнення з ПрАТ «СК «Юнівес» на користь позивача страхового відшкодування, у страховика настав строк для виконання грошового зобов`язання та можливість застосування до нього цивільно-правової відповідальності за прострочення його виконання.
 
Вирішуючи позовні вимоги про стягнення пені, трьох відсотків річних та інфляційних втрат, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, дійшов правильного висновку про відмову в їх задоволенні з огляду на те, що на момент звернення позивача до суду з позовом між ними та ПрАТ «СК «Юнівес» не виникло боргових зобов`язань, що виключає можливість застосування цивільно-правової відповідальності, передбаченої пунктом 36.5 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та частиною другою статті 625 ЦК України.
 
Таке застосування норм матеріального права узгоджується із висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 21 квітня 2022 року у справі № 447/2222/20.
 
Доводи касаційної скарги були предметом розгляду судів попередніх інстанцій та додаткового правового аналізу не потребують, на законність оскаржуваних судових рішень не впливають, а зводяться до незгоди заявника із висновками судів, а також спростовуються встановленими вище обставинами справи.
 
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
 
Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
 
Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.
Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу  ОСОБА_1 , який діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 , від імені якого діє адвокат Ільків Микола Миколайович, залишити без задоволення. 
 
Рішення Саратського районного суду Одеської області від 14 грудня 
2022 року та постанову Одеського апеляційного суду від 29 березня 2023 року в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_1 , який діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 , про стягнення пені, трьох процентів річних та інфляційних втрат залишити без змін.
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:                                                                                            О. В. Білоконь
                                                                                                        
    О. М. Осіян
 
                                                                                                        Н. Ю. Сакара