Справа № 156/525/23  Провадження №33/802/431/23 	Головуючий у 1 інстанції:Бєлоусов А. Є. 	
	Доповідач: Подолюк  В. А.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 липня 2023 року                                                                 місто Луцьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Волинського апеляційного суду Подолюк В.А., з участю ОСОБА_1 , його захисника Рущака В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвоката Рущака Володимира Михайловича на постанову судді Іваничівського районного суду Волинської області від 07 червня 2023 року, 
ВСТАНОВИВ:

Вказаною постановою судді ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , працюючого агрономом у ТОВ «П`ятидні», визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 (сімнадцять тисяч) грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.
Також з ОСОБА_1 в дохід держави стягнуто 536 грн. 80 коп. судового збору.
Так, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 13 травня 2022 року об 00 год. 22 хв. на вул.Центральній в с.Жашковичі Володимирського району Волинської області, керував автомобілем марки «ВАЗ-210994», державний номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п.2.9 (а) ПДР України, та відповідно вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.
Не погоджуючись із такою постановою судді захисник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвокат Рущак В.М. подав апеляційну скаргу в якій порушує питання про її скасування та закриття провадження у справі на підставі п.1 ст.247 КУпАП, оскільки вважає її необґрунтованою та незаконною. 
Зазначає про те, що ОСОБА_1 поліцейські не зупиняли, а під`їхали до автомобіля, який перебував у нерухомому стані та в якому за кермом перебував останній. Відчувши запах алкоголю з порожнини рота, поліцейські запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на виявлення стану алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального технічного приладу, на що той погодився. Пройшовши огляд ОСОБА_1 був згідний з його результатом. Водночас, звертає увагу на те, що матеріали справи не містять жодних доказів про керування ОСОБА_1 автомобілем. 
Крім того, вказує про те, що спеціальний технічний прилад «Drager Alkotest 6820» за допомогою якого проходив огляд ОСОБА_1 має границі допустимої похибки, про що ним було наголошено в суді першої інстанції. Згідно результатів проходження огляду на цьому спеціальному технічному приладі у ОСОБА_1 після проходження ним огляду було виявлено 0,21%. Згідно інструкції до приладу «Drager Alkotest 6820», його технічними характеристиками передбачено похибку в залежності від температури навколишнього повітря і, зокрема при температурі від 5,0°С до 15,0°С зазначено можливу похибку вимірювання +-0,05 мг/л. Згідно чеку про проведення тесту на стан сп`яніння, який наявний в матеріалах справи щодо ОСОБА_1 , температура повітря становила +14,0°С, а тому прилад міг зробити похибку +-0,05 мг/л. Тобто, із наведеного вбачається, що технічними характеристиками приладу «Drager Alkotest 6820» передбачено похибку при результатах від 0 до 0,33 мг/л +-0,05 мг/л.
А тому, апелянт посилаючись на положення ст.69 Конституції України переконаний, що результат огляду - 0,21% не може свідчити про перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння, оскільки такий є в межах похибки, та відповідно не тягне за собою наслідком притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП.
Зважаючи на вищевикладене, апелянт вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП у зв`язку з чим просить провадження у даній справі закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП.
Перевіривши матеріали справи та доводи поданої апеляційної скарги, заслухавши ОСОБА_1 та його захисника Рущака В.М., які скаргу підтримали з підстав викладених у ній та просили задовольнити, апеляційний суд доходить наступного висновку.
За положеннями ст.ст.245, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Разом з тим, Пленум Верховного Суду України в абз.3, 5 п.24 своєї постанови №14 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз`яснив, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247 і 280 КУпАП, у тому числі шляхом допиту свідків та призначення експертиз. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст.283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.
Судом вжито всіх заходів, передбачених КУпАП для з`ясування питання, зокрема про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а тому вищевказаний висновок суду є правильним і повністю відповідає вимогам ст.280 КУпАП.
Так, ОСОБА_1 інкримінується вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, об`єктивна сторона якого, відповідно до диспозиції цієї норми закону, серед іншого, полягає у керуванні особою (водієм) транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння. 
Доказами у справі про адміністративне правопорушення відповідно до ст.251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. 
При цьому, за положеннями ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Факт вчинення ОСОБА_1 згаданого адміністративного правопорушення, за обставин зазначених оскаржуваній постанові судді, підтверджуються зібраними у справі і належним чином дослідженими місцевим судом доказами, яким надана відповідна юридична оцінка у їх сукупності. Так, його вина у вчиненні цього адміністративного проступку повністю доводиться: 
- протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №230315 від 13.05.2023, за змістом якого ОСОБА_1 13 травня 2023 року об 00:22 год. керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння. При складенні протоколу відмовився від надання пояснень, підписав протокол і отримав копію;
       - роздруківкою із спеціального технічного приладу "Drager Alkotest 6820" від 15.05.2023 (тест №5967), та актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, з яких вбачається, що ОСОБА_1 перебував в стані алкогольного сп`яніння (0,21 % алкоголю), які підписані останнім;
       - розпискою ОСОБА_1 від 13.05.2023 в якій він зобов`язався не керувати транспортним засобом до повного витвереження;
       - постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД №249493 від 13.05.2023, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122, ч.1 ст.126 КУпАП, де зазначено про події, які мали місце у той час коли й вчинене адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП;
       - рапортом працівника поліції від 13.05.2023 відповідно до якого відділком поліції отримано повідомлення про те, що на ОСОБА_1 було складено протокол за ч.1 ст.130 КУпАП, а саме за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.
Крім того, вина ОСОБА_1 доводиться і відеозаписом з боді-камери працівника поліції, який досліджено як судом першої інстанції так і апеляційним судом і з якого окрім іншого вбачається, що працівниками поліції у нього як водія були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння у зв`язку з чим він добровільно без будь-якого примусу погодився на проведення огляду на стан сп`яніння та відповідно пройшов його за допомогою спеціального технічного засобу, і його результат був позитивний - 0,21% проміле алкоголю, з яким він погодився. Він також зауважень з приводу незгоди з результатом огляду не висловлював і не наполягав на його проходженні в медичному закладі, хоча йому таке право роз`яснювалось працівником поліції. Зафіксованим є і факт ознайомлення ОСОБА_1 із протоколом про адміністративне правопорушення. Крім того, як вбачається з цього відеозапису, ОСОБА_1 на запитання працівника поліції пояснив вав, що їде додому, а також те, що вживав вино. Отже, відеозапис фактично підтверджує ті обставини, які й викладені у протоколі про адміністративне правопорушення.
Проаналізувавши зібрані і досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності апеляційний суд вважає, що винність ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, є повністю доведеною доказами, що містяться в матеріалах справи і, які апеляційний суд вважає належними та допустимими в розумінні ст.251 КУпАП. 
З урахуванням наведеного, суд першої інстанції обґрунтовано визнав винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а саме – у керуванні транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, оскаржувана постанова судді є законною, обґрунтованою та вмотивованою, а накладене на нього безальтернативне стягнення повністю відповідає вимогам ст.ст.23, 33 КУпАП. 
При цьому, твердження апелянта про те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння з посиланням на те, що автомобіль знаходився в нерухомому стані перед приїду працівників поліції, на увагу суду не заслуговують, оскільки спростовуються доказами, які містяться в матеріалах справи. Так, зокрема, на відеозаписі зафіксовано те, що він на запитання працівника поліції відповів, що їде додому і те, що до цього вживав вино. Також при цьому, він жодним чином на місці події не заперечував факту керування транспортним засобом.
Тому апеляційне твердження про те, що доводи суду першої інстанції про керування ОСОБА_1 транспортним засобом є лише припущенням, є цілком необґрунтоване.
Окрім того, не заслуговують на увагу суду доводи апелянта про можливу похибку спеціального технічного приладу "Drager Alkotest 6820" за допомогою якого ОСОБА_1 проходив огляд на місці події з посиланням на те, що його показник – 0,21% через технічні характеристики, які визначені для нього, не може свідчити про перебування останнього в стані алкогольного сп`яніння, оскільки відповідно до п.7 Розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 року №1452/735, передбачено, що установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові. При цьому, посилання апелянта на те, що технічними характеристиками цього приладу передбачено похибку в залежності від температури навколишнього природного середовища, є цілком необґрунтованим та жодним чином не свідчить про те, що при проведенні огляду ОСОБА_1 приладом було допущено похибку в його результатах. Перед проходженням огляду прилад тестувався працівником поліції і його результат становив 0%.
Також судом апеляційної інстанції за клопотанням сторони захисту допитувались свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . 
Свідок ОСОБА_2 (дружина ОСОБА_1 ) пояснила про те, що автомобіль стояв десь біля двох годин. Додому за кермом мала їхати вона, оскільки має посвідчення водія. На місці події вона не була і не бачила, що там відбувалось по приїзду працівників поліції, а лише дізналась зі слів інших осіб. 
Свідок ОСОБА_3 пояснила, що коли вона виходила до автомобіля аби забрати передачу, то в цей час під`їхали працівники поліції. Автомобіль ОСОБА_1 стояв.
Проте, на думку апеляційного суду пояснення цих свідків жодним чином не вказують на відсутність винуватості ОСОБА_1 , оскільки спростовуються дослідженими судом доказами у їх сукупності і в розрізі з поясненнями самого ОСОБА_1 , які вказують протилежне. 
Таким чином, вищенаведені та усі інші доводи апелянта, які викладені в апеляційній скарзі щодо незаконності судового рішення жодним чином не спростовують наведених вище висновків суду першої інстанції, а на думку апеляційного суду фактично спрямовані на уникнення ОСОБА_1 адміністративної відповідальності за вчинене правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП шляхом закриття провадження на підставі п.1 ст.247 КУпАП.
Законних підстав для скасування оскаржуваного судового рішення та закриття провадження у справі з мотивів яких просить апелянт, апеляційний суд не вбачає.
Таким чином, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувана постанова судді, - без змін.
На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП,
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвоката Рущака Володимира Михайловича залишити без задоволення, а постанову судді Іваничівського районного суду Волинської області від 07 червня 2023 року в даній справі, – без змін.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського
апеляційного суду                                                        В.А. Подолюк